436 
en öfver 100 fot mäktig massa, hvars lager luta 
15? mot öster. De synas hafva haft samma lutning 
då spåren trampades, och synas tydligen hafva till- 
hört en på vegetation blottad strand, hvarpå djuren 
spatserat till och från vattnet. Spåren äro funne 
i tre af lagren, vid 37 och 39 fots djup, samt ett 
ännu djupare, under närvarande ytan. De mellan- 
liggande lerlagren, som kanske qvarblifvit efter 
ebben, hafva +—2 tums tjocklek. Ett djur har 
haft bakfötter af 9 tums längd och 6 tums bredd; 
spåren efter ett annat har kunnat följas 16 fot 
framåt, med 21 å 22 tums långa steg. Sandste- 
nen är här temligen lös, och derföre ej god till 
byggnadsmaterial, men" öfver samma sort sandsten 
har på andra ställen, t. ex. vid Edinburg ett lager 
af Trapp (lava) utgjutit sig och bränt den hård. 
Sedan spåren trampades har således ytan först blif- 
vit upphöjd omkring 40 fot; derefter har en mäk- 
tig flod af lava utgjutit sig deröfver, och nu fin- 
nes intet tecken qvar efter den crater hvarigenom 
lavan utträngde från det inre af jorden. (Se Brew- 
sters Journ. XIV, sid. 148. - Fror. N. Not: VIT, 6, 
p. 90; — IX, 9, och IX, 21 (Mars 1839). 
Dylika spår hafva blifvit funne i röd sandsten 
vid Tarporley i Cheshire, enl: Egerton, i Brew- 
sters Journ. XIV, p. 150. Dessa spår likna mest 
dem vid Hessberg; de hafva tummen längre bakåt 
sittande än de vid Storeton. Egerton anser den 
vara af en skild art, som han benämner Chiroth. 
Herculis. 
Djurspår i Keuper-formationen vid Stuttgard 
beskrilvas af ”PTiren'hinger "i IS5:1838, Pp. 322. 
De äro olika med dem vid Hessberg både till fi- 
gur och ställning. 4 spår "bilda en fullkomlig 
rhomb, så att fötterne synas hafva stått lika bredt 
från hvarandra som afståndet mellan ' fram- och 
