443 
stalagmit, som blott lemna smala genomgångar 
öppne. Taket och väggarne beklädas mer och 
mindre af stalactiter, och golfvet består af en sta- 
lagmit skorpa, af en till flera tums tjocklek, med 
ojemn yta. Denna är betäckt af ett brunt stoft, 
som är starkt blandadt med ben och tänder af små 
däggdjur, af de arter som ännu finnas i trakten, 
hvaraf en stor del blifvit insläpade af rofdjur, isyn- 
nerhet Strix perlata, som bebor dessa grottor. 
Stoftet lärer hufvudsakligen utgöras af multnade 
delar af de nämde djuren; det är på flera ställen 
genom dropp förvandladt till en benbreccia. 
Under stalagmitgolfvet ligger ett lag af tegel- 
röd, kalkblandad lerjord, af några tums till flera 
fots tjocklek, som innehåller lemningarne af de 
utdöda djuren. Denna jord är rik på salpeter och 
har blifvit utgräfd för beredningen af detta salt, 
hvilket gifvit anledningen till Lunds upptäckt af 
ställets märkvärdigheter. Under densamma finnes 
åter ett stalagmitgolf af större mäktighet och mera 
kristallinsk textur än det öfre. Det hvilar på. en 
hvit mjölaktig massa, som Lund anser för vittrad 
gips och kalk af sjelfva berget. I och under detta 
undre golf äro inga organiska lemningar bekante. 
Sjelfva rummen äro af ganska olika storlek; 
fem -ligga i en enkel rad, rätt inom hvarandra. 
Från 5:te rummet fortsättes raden rätt framåt med 
3 eller 4 andra rum, och åt venster med 2 inom 
hvarandra, hvaraf det innersta är det största af alla. 
Endast det yttersta af rummen är någorlunda ljust 
af dagen genom öppningen, sedan kan man endast 
vägleda sig genom tillhjelp af facklor. De 4 yttre 
rummen hafva sedan lång tid varit besökte af lan- 
dets innevånare för uppgräfvandet af den salpeter- 
haltiga jorden, men de följande, torde ej hafva 
varit beträdde af någon menniska före Lund, och 
