Pecora. 
Equus. 
456 
varit närslägtadt med Dasypus, och så stort som 
Rhinoceros. Till detta djur anser Owen det skal 
hafva hört, som Blainville trott tillhöra Megathe- 
rim; i; sA nn. Se) Nat... AT; d83955upor LG rör 
Not. X, 2. Möjligtvis kan det befinnas vara det- 
samma som någon af de förut nämde stora, af 
Lund beskrifne, Dasypus-artade djuren. ad 
Megatherium avses af Pentland vara när- 
slägtadt med Bradypus och ej med Dasypus; (In- 
stitut 1839, p. 87): Owen söker bevisa att det 
mest närmat sig till Myrmecophaga, samt något 
till Bradypus (Ann. Sc. Nat. XII, p. 164): Jemf. 
förut sid. 88. 
Herm. v. Meyer, om fossila Ox-arter,;' Act. 
Bonn. XVII, 1, p. 100. Bos Primigenius Boie är 
densamma som B. Taurus Fossilis Auect. — JB. 
priscus Bojanus = B. Urus Eichw. och B. Bison 
Nilss. Den säges hafva längre horn än Bison. — 
Bos trochocerus Meyen, nära lik B. primigenius, 
men hornen längre, mera böjda och cylindriska 
samt smalare: funnen vid Siena i Italien. — B. 
Pallasi Dekay. 
Puel om fossila Renen,; Institut 1838, p. 99. 
Funnen i en håla uti juraformation 1 Frankrike, 
i rödaktig jord bland kiselstenar och ben af 
Skata, Rapphöna, Hare, Arvicola, Hästar, Oxar, 
Rhinoceros samt ”Cervus canadensis”. Den fossila 
Renen är ej skild art från den ännu lefvande. 
Sivatherium och flera andra fossila Pecora äro 
nämde i det föregående. 
Om en fossil Ahäst-tand från Louisiana, Sillim. 
Journal, vol. 34, p. 201. 
Kaup har lemnat en afhandling om fornti- 
dens hästar i Act. Bonn. XVII, p. 173. Han an- 
ser dem böra utgöra ett eget slägte, under namn 
