459 
utseende, skulle finnas i Nordamerikas stora vild- 
marker. Denna saga har förr gifvit anledning till 
den förmodan, att Mammut ännu skulle finnas 
lefvande i nämde verldsdel. 
En af de märkvärdigare djurformerne är Di- 
notherium , hvaraf hela eranium fanns i tertiär- 
formation i Rheinhessen. Det blef af Kaup och 
Klippstein beskrifvet i ett litet särskilt arbete: 
Beschreibung und Abb. von dem .. Schädel des 
Dinotherii gigantei, Darmstadt 1836, 4:o med Atlas 
in folhio. Cuvier hade långt förut efter några ofull- 
ständigare fragmenter kallat det Tapirus giganteus. 
Detta djur har haft en ofantlig storlek. Dess bild- 
ning visar en sådan mängd egenheter, att man 
stadnar i villrådighet om dess systematiska plats. 
Isynnerhet är underkäken ovanligt bildad, ty dess 
framdel är nedåtböjd, så att de två långa betarne 
hänga lodrätt nedåt, nästan som Elefantens öfre 
betar. Kindtänderna, som äro 5 ofvan och nedan, 
visa någon likhet med dem hos Pachydermerne i 
allmänhet, och af formen på näsben och inter- 
maxillar-ben synes, att djuret haft snabel. Men 
Cranium liknar mera det af hvalarne. Kaup trod- 
de först att detta djur hörde ull Bruta. Sedan 
förmodade han det vara närslägtadt med Hippopo- 
tamus. Se Institut 1837, N:o 204. — Lichten- 
stein anser Dinotherium komma nära Bradypus 
eller Dasypus; Isis 1837, p, 505—6. — Jacque- 
min om Pachydermerne i allmänhet, och särskilt 
om Dinotherium, Guérins Mag. 1837. — Blain- 
ville anser det vara närslägtadt med Lamantiner- 
ne, hvilken mening, som äfven delas af Wieg- 
mann, tyckes vara den riktigaste (se Blainville, 
1 Institut N:o 199; Isis 1837, p. 798). — Robert, 
Institut N:o 203. — Kaup, Isis 1838, p. 595 (vid 
mötet i Prag 1837). 
Dinothe- 
rium. 
