482 
allt tätare, så att de bli 6-kantiga eller mångkan- 
tiga, och tyckas uppkomma af gulans korn, som 
utbildas till celler. Denna membran ligger tätt 
intill chorion och innesluter nu gulan; deraf blir 
sedan vesica umbilicalis; nu har den på ett ställe 
en tjockare eller tätare fläck, som är Fosterämnet, 
hvaraf embryo utvecklar sig. Denna fläck består 
af ett större antal korn af gulan, som hopa sig 
tätare i omkretsen, och lemna midtuti ett mera 
klart ställe (area vasculosa s. pellucida); af den- 
samma börjar nu genast embryo att utbilda sig. 
Ägget har då en betydlig storlek, mnemligen hos 
bunden + Pariserlinea (+ Svensk linea) i diameter. 
Alla de förut uppräknade delarne af det oför- 
ändrade ägget voro kända förut; R. Wagner 
upptäckte nemligen år 1835 fröfläcken, som är den 
innersta ännu bekanta ”). Han beskrifver äggen af 
de flesta djurklasser i sin Prodromus Historie Gene- 
rationis , Lips. 1836, fol. — Åggets utseende före 
befruktningen är lika hos nästan alla djurklasser; 
dock hade W. ej funnit fröblåsan hos Tenia , Di- 
stoma , Nais och Lumbricus (jemf. Dugés, något 
längre fram), ehuru han sett den uti äggen af vida 
lägre djur: Actinia , Medusa, Asterias, Mollusker. 
Wagners arbeten häröfver äro samlade uti Ann. 
Sc. Nat. 1837, vol. 8, pag. 282, och i Burdachs 
Physiologi Ed. 2. Han anser ägghinnan (Dotterlaut) 
för att redan från början vara en fullständig, slu- 
ten hinna kring gulan, Chorion , uti hvilken den 
klara ringen (Zona pellucida) blott bildas genom 
benämning af ägg, de som ligga inuti gulan före befrukt- 
ningen, af frö, och de som bildas efter conceptionen, af 
foster. 
+) Roger Graaf upptäckte i medlet af 1600:talet', de eft&r 
honom benämde Folliculi Graafiani. Prevost och Dumas 
funno först ovulum hos däggdjuren, i början af 1820-talet. 
Baer. beskref det utförligare, jemte discus proligerus. 
