494 
sas, i halsens sidoflikar (bågar) hopvuxna kanter, 
hindras att skrida från sitt ställe. [En annan om- 
ständighet, som synes af R eicherts egen beskrif- 
ning, visar den fullkomliga analogien mellan dessa 
delars bildning hos de högre djurens ” embryoner 
och fitkarne: sidoloberna hopväxa nemligen till 
bågar och omslata svalget inanför hjertat, hvilket 
blir hängande utanför dem, alldeles såsom det än- 
nu befinnes hos fullvuxna fiskar, utanför gälbå- 
garne, som stå i omedelbar förening med tungbe- 
net. Egentliga skillnaden tyckes bestå deruti, att 
hos fiskarne, som behöfva en gälrespiration, ut- 
bildas de nämda kärlbågarne till gälfransar, hvar- 
emot de, hos de högre djuren, enligt Baers iakt- 
tagelser, dels försvinna, dels ombildas till lung- 
"kärl och arcus aorte. Man får härigenom en herr- 
lig analogi mellan gälar och lunga, såvida, att de- 
ras kärl ursprungligen äro desamma hos fostret; 
men fiskarnas egentliga lunga blir en simblåsa med 
ganska obetydligt antal kärl, jemf. sid. 2061. 
MS Af Reicherts undersökning synes vidare 
följa, att de äggläggande djurens os quadratum 
skulle vara detsamma som städet hos däggdjuren. 
Man har annars trott sig veta att både foglar och 
amfibier hade alla tre hörselbenen jemte os qva- 
dratum , och att detta motsvarade en del af dägg- 
djurens tinningben, nemligen os tympanicum eller 
pars squamosa. (Jemf. Rathkes Entw. d. Natter, 
längre fram). Reichert de Embryonum arcubus 
sic dictis branchialibus Berol. 1836, 4:o. — Mäl- 
lers Arehiv 1837, CXXXXI. 
Cranii Rathke beskrifver bildningen af Cranii bot- 
botten; 3 3 ä R 
Vertebrer.ten (Corpora sphanoidalia och pars basilaris) samt 
näsans ben, i Möllers Archiv 1838, p. 482 och 1839, 
p. 227. Chorda dorsalis, eller det grundlag kring 
hvilket verteber-kropparne bilda sig, slutar framåt 
