497 
upplyses, den del som skall bli underkäk. Der- 
vid bildas från cranium, troligen liksom ett ref- 
ben, ett fint gaffelformigt brosk, hvars främre klo 
blir gomben och ossa pterygoidea; öfverkäksbenet 
bildas af en broskstrimma, som ligger utmed denna 
(i den till käkar ämnade sidodelen af hufvudet: 
jemf. förut). Härigenom får man upplyst hvarföre 
gombenen hos de lägre vertebrata (Ambbier, fiskar) 
utgöra den hufvudsakliga delen af öfverkäken; först 
hos däggdjuren undanträngas de genom en större 
utbildning af den tillkomna delen, öfverkäksbenet. 
Bakre klon af det nämda gaffelbrosket, går in i 
underkäken och utgör det Meckelska brosket, kring 
hvilket underkäken bildar sig, och som slutligen 
qvarstår såsom hammare i örat (se nyss förut). 
Sjelfva gaffelskaftet öfvergår ej till qvadratben, utan 
detta utväxer från skaftets förening med gaffel-klor-»> 
na (käkarna), och anses äfven af R. vara detsamma 
som städet hos mammalia. — I 2:dra och 3:dje 
svalgbågen (visceral eller gälbågen) bildas enkla, 
broskartade strimmor, i form af refben, hvilka 
sedan bli ledade och förändrade till tungbenshorn. 
Tungbenshornen motsvara således till sin uppkomst 
fiskarnas gälbågar, hvilket dessutom blotta utseen- 
det visar. 
Baer utvickling af grodans ägg, Bull. detitteratur. 
Petersb. 1, 1835 och 6. Isis 1839, p. 624. 
Baer äber Entw. Gesch. der Thierc, Königs- 
berg bey Bornträger, 2:dra bandet 1837, 315 sid. 
4 tabb. Denna del af Baers för fysiologien vig- 
tiga arbete är mig ännu obekant, men med blotta 
titeln och författarens namn följer nödvändigt be- 
greppet om ett högst rikhaltigt arbete. Enligt de 
recensioner jag deraf sett, motsvarar det fullkomligt 
Prof. Sundevalls Arsb. 1837—1840. 32 
