507 
äro de hos Proteus, nemligen zs,—+ pariser linea 
långa; de äro således hos detta djur dubbelt så 
stora som salamanderns, 3 gånger så stora som 
grodans och 12-—15 gånger större än menniskans. 
(Zool. Proc. 1837, p. 107). 
Hos en Leptomera (af Crustacea Lamodipoda) 
fann Wiegmann högst ovanligt bildade, nemligen 
spolformiga, blodkulor. De öfriga crustacea och 
evertebrata i allmänhet pläga annars hafva dem 
mer eller mindre runda. Wiegm. Archiv 1839, 
pag. 111. 
Det var bekant att däggdjurs blod, insprutadt Trans- 
i en fogels ådror, genast dödar denna. Då Prof. SS 
Bischoff en gång vid en föreläsning ville visa 
detta, och lät arteriellt blod af en hund inlöpa i 
en ven af en höna, förblef denna sednare frisk 
och lefvande. Då han vidare undersökte orsaken 
fann han, att det alltid så förhåller sig; men om 
2 
venöst blod transfunderas dör fogeln genast. Mul- 
lers Archiv 1838. 
James Blake, om verkan af åtskilliga agen- 
tier, inbragta i blodomloppet, Fror. N. Not. XI, 
16, 1839; ur Edinb. Medical and Surg. Journal 
April 1839. 
Duvernoy, sur le fluide nourricier &Cc.,Litteratur; 
Ann. Sc. Nat. XII, p. 300; är en sammanställning” ng 
af hvad man känner om blodet hos de vertebre- 
rade djuren. 
Davy, om blodets förhållande till syret, Ann. 
Sc. Nat. XI, p. 316. 
G. Magnus, om respiration och närvaro af 
qväfve, syre och kol-syra i blodet, Ann. Sc. Nat. 
vol. VIII. p. 79, ur Poggend. Annaler 40, p. 3. 
Marchand visar att urinämnet. finnes i blo- 
det, och i andra kroppsdelar än njurarne och uri- 
nen, Ann: Sc. Nat. X, p. 46. 
