j 525 
8:o VÅRME-, LJUS= och ELECTRICITETS- 
fenomen hos djuren. 
Becquerel och Breschet meddela sina ob- 
servationer på temperaturen af animala väfnader 
och fluida, och jemföra den hos olika delar af 
samma djur, samt hos samma del af olika indivi- 
duer. Medelst den elektro-magnetiska verkan på 
fina magnet-nålar, gjorda af stål och koppar, samt 
införde i de arteriella och venösa stammarne, be- 
stimmes arteriella blodet hos medelstora hundar 
vara 19,01 C. varmare än det venösa. Ann. Sc. 
Nato VIE; pi:94 och IX, po. 
Öfver Insekternas temperatur har Newport 
anställt undersökningar af värde. Han har funnit 
att ej blott de arter som lefva i sällskap, utan alla 
insekter, hafva en egen värmegrad, som är olika 
med den i det omgifvande medium, och till en del 
högre än dettas; vidare, att olika individer af sam- 
ma art visa olikheter 1 detta afseende, och att sam- 
ma individ, under olika utvecklingsgrad, har olika 
temperatur, så att larven alltid har mindre värme 
än imago. Den högsta temperaturen finnes hos de 
Hymenoptera, som lefva i sällskap (.£Bi &c.). Hos 
dessa har larven vanligen 2 å 4, imago 3, 8 till 
10 Fahrenh. grader högre värme än luften. Hos 
Musca uppgår denna högre värme, hos larven till 
13, hos imago knappt öfver 23” Fahr. Pupan har 
alltid lägre värmegrad än både larv och imago, eller 
vanligen nära lika med luftens. Härigenom synes 
temperaturen stå i ett direkt förhållande till rör- 
ligheten och den deraf betimgade större respiratio- 
nen, hvilket blir fullkomligen tydligt deraf, att 
hvarje individs värme ökes vid dess starkare rö- 
relser. Under sömnen, som hos de flesta insekter 
är långvarig, är temp. vida mindre än under de- 
ras vakande tillstånd. Med ökad värme följer all- 
Djurs 
värme. 
