Fåhrens 
om spe- 
narne hos 
538 
Statsrådet O. J. Fåhreus beskrifver, uti Ve- 
tenskaps Academiens Handlingar 1839, ps t+222y od 
Myopota-högst ovanliga läget af spenarne hos Myopotamus 
mu 
Retzius, 
magen hos 
Lemmus. 
Coypas: De sitta nemligen 1; tum ofvanföre si- 
dans medellinie, och sälledes mera på djurets rygg 
än på dess buksida, hvilket är alldeles ensamt i 
sitt slag bland de hittills kända djuren. Ref. har 
efter tryckningen af nämde afhandling haft tillfälle 
att förvissa sig om detta märkvärdiga förhållande 
på det beskrifna exemplaret, som Herr Statsrådet 
erhållit från Montevideo, och som nu förvaras på 
zoologiska Museum i Götheborg. Spenarne äro 
dolde af hår, hvilket troligtvis varit anledningen 
att de ej förr blifvit sedde, ehuru, ett så stort 
antal hudar af detta djur blifvit förde till Europa, 
att, enligt uppgift i samma afhandling, under år 
1831 itapörtEtdldös nära 43,000 biggkan; blott till 
England. 
Byggnaden af magen hos de inhemska arterna 
af Lemmus (Hypudeus Ill) finnes beskrifven af 
Prof. A. Retzius, och afbildad i Vet. Ac. Handl. 
1839, p. 120. Olikheterna äro i sanning ganska 
betydliga; i synnerhet utmärker sig fjell-lemmeln 
genom sin tunna och föga sammansatta mage, som 
ytterligare rättfärdigar dess nyligen gjorda afskil- 
jande såsom eget genus, Myodes Pallas. Hos alla 
tre är magen, genom en insnärjning eller list de- 
lad i 2 rum, nemligen en större, blind cardial- 
säck, liksom våmben hos pecora, och en mindre, 
körtelrik pylori-afdelning. Denna sednare har nära 
pylorus två små afdelningar, eller påsar. Oeso- 
phagus slutar med en idislings-ränna, liksom hos 
pecora, hvilken går rakt emot pylori-delens gräns, 
och det synes härigenom ej otroligt, att en idisling 
skulle förrättas af de växtätande gnagarne. Hos 
Fjell-lemmeln är magen högst tunn och skör, med 
IN 
på Äran 
