16 H. Chr. Geelmuyden. 
Bestemmelsen af acetonet i urinen udførtes efter den 
Messinger-Huppertske methode. Denne giver gjennem- 
snitlig ca. 8 pet. for lave resultater!). Da imidlertid den 
mængde aceton, som udskilles i urinen, er ringe i forhold 
til den, som udskilles i aandedrætsluften, og da den sidste 
ved beregning af dens maximale værdi bestemmes for høit, 
saa har jeg ladet denne feil ud af betragtning ved bereg- 
ningen af totalmængden af den udskilte aceton. Et blik 
paa nedenstaaende tabeller viser, at den i hovedsagen ikke 
forandrer resultaterne af mine forsøg. 
Excrementerne undersøgtes paa aceton i et forsøg, der 
forøvrigt mislykkedes paa grund af analysefeil. Der var 
indsprøitet under huden paa en kanin 925 mør. aceton. I 
excrementerne, der destilledes efter tilsætning af vand og 
syre paa samme maade som urinen, fandtes 1,65 mgr. aceton. 
I et andet forsog med en hundehvalp, paa hvilken der var 
indsprøitet 964,9 mgr. aceton, fandtes i det første døgn 1,23 
mer. aceton 1 exerementerne. Da disse smaa mængder ikke 
har nogensomhelst indflydelse paa forsøgsresultatet, og da 
det tilmed ved et par forsøg viste sig, at aceton, der ind- 
sproites i ventrikelen, resorberedes meget godt og udskiltes 
paa sædvanlig maade gjenrem nyrer og lunger, saa ansaa 
jeg det ved de øvrige forsøg for overflødigt at gjøre aceton- 
bestemmelser i excrementerne. 
Forsøgene varede i 2 til 4 døgn og den enkelte for- 
søgsperiode i 12 til 15 timer, d. v. s. kali- og barytrøret 
samt kolben for urinen skiftedes hver morgen og aften. De 
nye rør anbragtes paa den for den bestemte plads, og ved 
omdreining af to tregangshaner, som var anbragte i et i 
biledningen indskudt system af glasrør, kunde jeg i løbet af 
1) Se min afhandling: Ueber die Messinger'ske Methode zur Bestimmung des Ace- 
tons. Zeitschr. für analyt. Chemie Bd. 35 S. 503. 
