58 H. Chr. Geelmuyden. 
(Til Forsøg X). 
Kjød- og fedtkost med tillæg af stigende mængder kulbydrater. 
Det kaloriske behov gjennemsnitlig dækket, ikkedestomindre vægt- 
tab. Acetonurien, som i de første dage er stærk, begynder først 
at aftage, idet kostens kulbydratgehalt er naaet 90 gr. og svinder 
næsten ganske ved 150 gr. 
(Til Forsøg XI). 
Kjød- og fedtkost med stor fedtgehalt. Dertil kulhydrater i 
stigende mængder fra 50 til 160 gr. Det kaloriske behov mere end 
dækket. Ikkedestomindre vægttab første dag. Acetonurien svag, 
svandt ikke selv ved 160 gr. kulhydrater i kosten. 
(Til Forsøg XII). 
Kjødkost med tillæg af stigende mængder kulhydrater. Under- 
ernæring, vægttab. Acetonurien svag, synes først at svinde idet 
kostens kulhydratgehalt er naaet op imod 150 gr. 
Vi ser af disse forsøg, at der som bestanddel af 
kosten kræves en ganske betydelig mængde kulhydrater 
for at undertrykke en af kjød- eller fedtkost fremkaldt 
acetonuri. Ved en kost, der ikke indeholder overvættes 
meget fedt (forsøg X og XII), synes acetonurien hos en sund 
voxen mand at svinde, naar kulhydraternes mængde nærmer 
sig 150 gr. Ved en meget fedtholdig kost synes der at 
skulle endnu mere til. 
Hirschfeld?$) setter den mengde kulhydrater, som 
skal til for at fjerne en acetouuri, blot til 50—100 gr. Det 
maa imidlertid bemærkes, at denne mængde i hans forsøg 
vistnok har bragt acetonurien til at synke meget stærkt 
(indtil ca. 40 mgr. pr. døgn), men ikke til fuldstændig at 
svinde. 
