60 H. Chr. Geelmuyden. 
(Til Forsøg XIII og XIV). 
I forsøg XIII indtræder der acetonuri ved brødkost med en 
gehalt af kulhydrater paa ca. 150 gr. Ved fordobling af denne 
mængde svinder acetonurien. 
I forsøg XIV, hvor kulhydraternes mængde udgjorde omtrent 
240 gr., indtræder ingen acetonuri. I begge forsøg fandt en betyde- 
lig underernæring sted med paafølgende utvilsomt tab af æggehvide 
og fedt. 
Disse forsøg viser, at der ogsaa, naar kosten indeholder 
lidet æggehvide og fedt, skal en betydelig mængde kul- 
hydrater (mellem 150 og 200 gr.) til for at der ikke skal 
opstaa acetonuri. 
Foruden en bekræftelse af den erfaring, at der aldrig 
hos sunde mennesker opstaar acetonuri, naar næringen inde- 
holder en vis mængde kulhydrater, har mine forsøg som 
væsentlig nyt bidrag til læren om den alimentære acetonuri 
bragt det resultat, at denne antager større eller mindre 
dimensioner, alt efter næringens gehalt paa fedt. 
Det synes altsaa, som om der er flere faktorer, der er 
bestemmende for den alimentære acetonuris optræden og 
grad, ialfald to, nemlig omsætningen af fedt og af kul- 
hydrater i organismen. Ud fra denne antagelse lader i 
virkeligheden alle foreliggende data vedrørende den alimen- 
tære acetonuri sig ogsaa forklare. 
Det synes mig overveiende sandsynligt, at acetonurien 
ved absolut hunger skyldes de samme aarsager som den 
alimentære acetonuri, manglende omsætning af kulhydrater 
og en betydelig omsætning af fedt, i dette tilfælde legems- 
fedt. Isaafald er det let at forstaa, at hungeracetonurien 
