Om en Del for Norges Fauna nye Fiske. 115) 
straaler ere omtrent halvt saa lange, som de længste i hver 
Finne. 
Analen har 2 enkelte Straaler fortil. 
Farven er mørkt graabrun. 
Udbredelse. C. pompilus er en pelagisk Form, og 
har sin fornemste Udbredelse i Atlanterhavets vestlige Dele 
og i Middelhavet. Den synes næsten overalt at optræde 
temmelig sparsomt; alene fra Nizza angives den at være 
temmelig almindelig. Den forekommer iøvrigt langs de 
italienske Kyster ned til Sicilien, og i Adria op til Triest, 
hvor Dr. Gråffe ofte har truffet de ganske unge Individer 
(med en Totallængde af 30—40 mm.) under Rhizostoma, 
sjeldnere de udvoxede.!) Omkring Spanien og Portugal er 
den sjelden, ligesaa i den Biscayiske Bugt og ved Frankrigs 
Kyster. Adskillige Individer ere imidlertid i Aarenes Lob 
erholdte ved de britiske Kyster, især i Canalens sydlige 
Dele. Det nordligste Sted, hvor den vides at være trængt 
frem, er til Trondhjemsfjorden 1 Norge (63° 20‘), hvor de 
ovennævnte 2 Individer i September 1886 bleve fangede. 
Endelig er denne Art erholdt ved Madeira og Azorerne. 
I de vestlige Dele af Atlanterhavet vides den ikke hidtil 
bemærket. 
1) Arb. Zool. Inst, Wien, Tom. VII, p. 465 (1886). 
