Om sandsynlighed og dens betydning logisk betragtet. 17 
En bekræftelse fra en egen kant for sandsynlighedens 
betydning inden jurisprudensen foreligger i retshistorien, 
der viser, at sandsynligheden er et af de grundbegreber, 
der har været medvirkende til dannelsen af en af de vig- 
tigste retsdiscipliner. Det er nemlig blandt andet paa 
grundlag af sandsynlighedsprincipet, at de romerske prætorer 
og iurisconsulti har udviklet jus gentium eller som den 
almindelig kaldes ius naturale, oprindelig nærmest til brug 
for de fremmede, som havde krav paa at behandles efter 
andre hensyn, end hvad der gjaldt for den romerske borger. 
Et væsentligt begreb, pligtsbegrebet, hentede de fra den 
saa megtige stoiske skole, men ius naturale fordrer praktisk 
ogsaa et andet princip anerkjendt. Dette andet princip 
overgives retsvidenskaben ligeledes gjennem stoikerne, men 
paa anden haand. Der bliver inden ius naturale sporgs- 
maal om, hvad der er billigt, æquum. Men hvad der er 
billigt, afgjøres efter sandsynlighedsprincipet, og dette prin- 
eip har de romerske juristers lærere, de senere stoikere, 
igjen tilegnet sig fra nyakademikerne, den nyere skeptiske 
form for Platos gamle filosofskole. 
Fra disse undersøgelser vender vi os til den opgave 
at søge bestemmelser vedrørende den betydning for det 
logiske liv, som der maa tilkjendes vor forestilling. Allerede 
inden den nysberørte skole, som i sandsynligheden fandt 
saavel praktisk høieste norm som theoretisk høieste erkjen- 
delsesresultat givet, finder vi flere ikke uefne bestemmelser. 
Karneades fra 2det aarhundrede f. Kr. lærte allerede, at 
sandsynlighederne havde forskjellig logisk stringens. En 
maalestok fandt han i tilknytning til tidligere sandsynlig- 
heder, i antal og intensitet af faste indtryk, endelig i fre- 
kvensen af beslægtede tilstande eller forhold. Betragter vi 
disse og de følgende bestemmelser som saadanne, der ved- 
2 — Archiv for Math, og Naturv. B. XIX Nr. 9, 
Trykt den 30te April 1897. 
