20 Anathon Aall. 
det naive menneske er kritiken her ofte slumrende. Han 
har — for at vælge et exempel — indtryk af en fælles- 
eiendommelighed hos flyvende dyr, og hans indtryk omformer 
sig i en dobbelt sandsynlighedsdom, efter hvilken alt, hvad 
der ikke er insekt og flyver, er fugl, og kun flyvende 
væsener er fugle (det er: har kro osv.). Dermed har han 
paa den ene side gjort flagermusen til en fugl, paa den 
anden side udelukket f. ex. strudsen. 
Den sandsynlighed, hvormed induktionen finder sted, 
trues af en dobbelt mulighed for illusion. De analoge 
kjendemerker kan være sikre, men retten til at opstille 
overbegrebet alligevel bestridelig (idet væsentlige differenser 
hos enkeltfænomenerne kan være undervurderet). Eller man 
kan have opstillet tilnærmelsesvis udtømmende antal kjende- 
merker for genus, for overbegrebet, men alligevel udføre en 
urigtig subsumtion, idet man kan have overseet, at enkelt- 
tilfældet savner en af de konstitutive kjendemerker. 
Denne kritik med hensyn til den methodiske inddeling 
med paafølgende analogidomme*) fører os over til anden 
undersøgelse, til at bestemme nærmere vort begrebs forhold 
til den formale logik. 
Indirekte betydning i forhold til denne har vi allerede 
tilkjendt sandsynligheden, idet vi har erkjendt, at den har 
en vis rolle indenfor de exakte videnskaber, der ved siden 
af de rent logiske almengrundsætninger, den gaar frem efter, 
opstiller og gjør brug af hypothesen. Som videnskabelig 
methodisk middel er hypothesen ikke meget gammel; men 
*) Den, der først kritisk indgaaende har undersøgt principerne 
for induktionen, er Stuart Mill (System of logic, 3 udg. I. 
297 ff.), som ogsaa har givet sin kritik anvendelse paa causa- 
tionsloven, i hvilken den engelske tænker som bekjendt kun 
ser en succession af fænomener, 
