16 H. Geelmuyden. 
hvor Bergarten ved sin ydre Habitus ikke giver Anledning 
til nogen Mistanke, men ikke destomindre øver magnetisk 
Virkning paa Afstande, hvor man efter forudgaaende Prøver 
med Haandstykker, taget lige i Nærheden, maatte føle sig 
fuldt betrygget — hvad der tydeligvis vilde berede Van- 
skeligheder for en detaljeret Undersøgelse af de jordmagne- 
tiske Forhold i et Bjergland som vort. 
I Forbindelse hermed meddeles en grafisk Fremstilling 
af Resultaterne af en Række magnetiske Observationer, 
som blev udført paa Christiania Observatorium i Anled- 
ning af Solformørkelsen 9 August 1896. Foruden paa 
selve Formørkelsesdagen blev der paa de fire nærmest fore- 
gaaende og den ene nærmest følgende Dag hvert 5te Minut 
fra Kl. 31/2 til Kl. 6 om Morgenen taget Observationer af 
Deklinationen og Horizontal-Intensiteten. Til den første 
benyttedes et transportabelt Unifilar af Elliott, som op- 
stilledes i Observatoriets vestre Fløi i Nærheden af Aflæs- 
ningskikkerten for Bifilaret, hvorved den samme Iagttager 
kunde besørge begge Dele; Unifilaret blev aflæst paa Mi- 
nutterne 0, 5, 10 o. s. v., Bifilaret paa Minutterne 2, 7, 12 
o.s. v. Til Bestemmelse af et Udgangspunkt paa Unifilarets 
Skala blev der den første Dag taget samtidige Aflæsninger 
af det store Unifilar i det magnetiske Observatorium; da 
man imidlertid ikke kan stole paa Torsionens Uforander- 
lighed gjennem flere Dage for det lille Instrument, blev 
denne Sammenligning med det store ogsaa gjentaget den 
sidste Dag. Heraf fremgik en Forandring af 0.56 Skaladele 
eller 103 i Udgangspunktet paa Elliotts Skala, relativt til 
den første Dag; ved Fordeling af dette Beløb paa de mellem- 
