Norske hydrachnider. 5 
en egen genus og ikke siden har rettet derpaa. Fn anden van- 
skelighed skriver sig fra de nyere hydrachnologers uenighed 
ved tydningen af de ældres navne (især indenfor Curvipes 
(= Nesea) og Arrenurus). De 2 gamle for sin tid fortrinlige 
verker af O. F. Müller (1781) og C. L. Koch (1835—42) 
indeholder tildels forvekslinger og mindre korrekte tegninger. 
Tegningerne og beskrivelserne mangler en del for bestem- 
melsen vigtige dele, især kjønsfeltets og epimerernes form. 
Flere af Miillers og Kochs arter er da forskjellig tydet af 
senere forskere. Mest bekjendt er eksemplet: Arrenurus 
tricuspidator. Arr. tricuspidator, Miller, er en anden end 
Arr. tricuspidator, Koch & Bruzelius, denne igjen en anden 
end Arr. tricuspidator, Kramer, denne igjen en anden end 
Arr. tricuspidator, Neuman, denne igjen en anden end Arr. 
tricuspidator, Berlese. Det er vistnok 4 forskjellige arter. 
Enkelte former selv af dr. Neumans er hidtil ikke gjen- 
kjendte. Det er vanskeligst at gjenkjende arterne, naar 
tegningerne mangler. For med sikkerhed at henføre norske 
former til den ene eller den anden af de tvilsomme eller 
omstridte arter (især indenfor Curvipes) kræves større sam- 
menligningsmateriale, end Norge alene kan byde paa, og 
fremforalt direkte iagttagelse af typiske eksemplarer i nævnte 
hydrachnologers samlinger. 
De fleste arter er imidlertid saa kjendelige, at et éneste 
blik blot med lupe er tilstrækkeligt. Andre kan let be- 
stemmes ved hjælp af mikroskop — helst i levende tilstand, 
da farverne gjerne forandrer sig, efterat dyret er dødt. Den 
ældre opbevaringsmaade — i spiritus — er mindre god, da 
dyret skrumper sammen, benene trækkes ind, og de fleste 
farver forandres. Dr. F. Koenike anbefaler blandinger af 
alkohol og glycerin eller: 1 vol. thymol + 1 vol. 20/0 
iseddike + 2 vol. abs. alkohol + 4 vol. destil. vand. 
