333 
som med alle de andre Smaablærer i den Del af Ovariet. 
Men at man neppe tør lægge en afgjørende Vægt herpaa, 
derfor taler den Omstændighed, at man stundom, især hos 
Daphninerne, kan see en langt større Hob af Blærer med 
deres Mellemsubstants afsnøret fra den hele Masse, inden 
den yderligere. Deling foregaaer [Fig. 18 n]. Her synes det 
altsaa, at først den Portion af Ovariets Indhold afsnøres, der 
skal udvikles til hele det følgende Kuld Æg, og derefter de 
enkelte Celler. Da der neppe er Grund til at tillægge den 
ene Kløvning mere Betydning end den anden, synes det mig 
ikke, at der er Anledning til, i Hobene paa fire og fire Celler 
at see Andet end Samtidighed i Udviklingen, eller med andre 
Ord, at Ovariets Indhold udvikles portionsvis, de i hver Hob 
indeholdte Celler eller Celle-Elementer ere jevnaldrende, » Fir- 
lnmger« om man saa kan sige, og forblive sammen. Det 
synes mig at den eneste grundede Indvending, der lader sig 
reise mod Meyers Opfattelse, foranlediges ved den fælles 
Hinde, som i enkelte Tilfælde omgiver Æggecellen med dens 
tilhørende Vitellogenceller, og hvis Oprindelse synes at være 
Omhyllingsplasmet. Den forekommer neppe i Ovarier, der 
ere saa snevre, at alle Cellerne ligge i een Stabel, og heller 
ikke i saadanne, hvis Vægge afsnøre sig om Cellegrupperne. 
Derimod findes den i de Ovarier, der ere saa vide, at flere 
Grupper af Celler kunne findes ved Siden af hverandre, saa- 
ledes som hos Holopedium og Cecidomyia-Larverne. Denne 
Hinde synes saaledes at have den Bestemmelse at holde de 
'sammenhørende, jevnaldrende, indbyrdes løst forbundne Celler 
sammen, hvor Ovarievæggene ikke ere istand dertil; ja hos 
Cecidomyia-Larverne synes den endog at afgive Grundlag for 
Æggehuden. Men selv om man herimod indvender, at Op- 
lysningen om denne Hindes physiologiske Betydning ikke har 
Noget at gjøre med den Vægt, man i morphologisk Hen- 
seende maa tillægge den, saa synes det mig dog ikke, at 
den fremsatte Betragtning derved kuldkastes. At et tyndt 
Plasmalag størkner om fire Cellekjærner istedetfor om en en- 
kelt, vil i ethvert Fald være et lige fremmedartet Phænomen, 
