314 
pletten; paa det optiske Gjennemsnit synes det hele Lag at 
have en tæt finkornet Structur [Fig. 91; men Behandling med 
Spiritus viser dog, at det bestaaer af lange, prismatiske, 
radialt stillede Celler, der rimeligvis ere opstaaede af de 
oprindelige flade ved disses Væxt. Kjærnerne forblive imid- 
lertid længe uforandrede i Udseende og bevare deres Leie 
påa Overfladen af Ægget [Fig. 8]. Det er vanskeligt at see 
med fuldkommen Vished, om Blastodermen er aldeles for- 
svunden påa den Del af Æggets Overflade, som ikke dækkes 
af Embryonalpletten. Det kan stundom see saaledes ud; 
men jeg har dog Grund til at antage, at Cellerne snarere ere 
blevne tyndere og have tabt. deres Kjærner; thi der er be- 
standigt et tyndt hindeagtigt Lag, der skiller Blommen fra 
Æggehuden. Embryonalplettens Dannelse er saaledes vistnok 
»aregmagen« |Weism.]. Det har ikke været mig muligt at see 
nøgen tydelig Adskillelse i et ydre og et indre Lag af 
Embryonalcellerne.') 
Lemmerne anlægges. — Embryonalpletten opnaaer 
snart en temmelig betydelig Tykkelse, fra I til 1 af Æggets 
Diameter. Iagttager man et Æg paa dette Stadium og ind- 
stiller Mikroskopet paa dets optiske Gjennemsnit [Fig. 9], 
vil man see, at Embryonalpletten ikke har samme Tykkelse 
overalt. En Del af den, der senere viser sig at være dén 
forreste, er nemlig tykkere, og man seer i den et skraat- 
løbende, fremadrettet Indsnit, der sandsynligvis betegner 
Grændsen- for den nu anlagte Labrum og den begyndende 
COesophagus [Fig. 9r].  Undersøger man Plettens Overflade 
[Fig. 8], vil man over dennes hele Udstrækning finde Anlæg 
til Lemmer [s, t, u]. Antennerne, Aarerne [s], Mandiblerne [t] 
og de sex Benpar [u] blive nemlig strax anlagte efter temmelig 
store Dimensioner. Deres Grændser betegnes ved Furer i 
Embryonalplettens Overflade, der snart bliver ganske optagen 
ly Det vil sees, at den korte Skizze, som den af Udviklings- 
historien i det Hele taget saa høit fortjente Rathke giver 
af Blastodermdannelsen hos disse Dyr, i Hovedpunkterne 
stemmer med det ovenfor Fremstillede [Zur  Morphologie, 
Leipzig, 1837, p. 143). 
