24 Institució Catalana d' Historia Natural 



Aturia Aturi Bast 1891. {=Aturia radiata Bell.) (1). L'exemplar 

 que ha motivat aquesta nota no és del tot complet, però sí bastant 

 perfecte i lo suficient per a la determinació específica; la part que 

 s'ha conservat és de 65 mm.; no restant-ne més que la motllura inter- 

 na, havent desaparescut tot rastre de la conxa; de totes maneres els 

 caràcters són evidentment d'un nautilit, per estar les celdes disposades 

 en forma espiral, recobrint-se per als embans de separació i per a 

 qualques indicis d'un conducte sifonal intern. Les separacions entre 

 les cambres interiors estan limitades per un embà tortuós, que des de 

 l'eix central cap a la perifèria és curvat i radiant, formant un recolse 

 molt agut que després acaba en un angle recte; constituint aquesta 

 recolsada uns lòbuls per ambdós costats sense relleu exterior. El sifon 

 resta localitzat en el margue intern, el qual probablement descansaria 

 damunt la volta precedent, que ha sigut destruïda per l'erosió. El 

 conjunt morfològic coincideix, doncs, amb la caracterització del gènere 

 Aturia, que correspon a les formacions terciàries. 



Són sis les espècies que es coneixen del gènere Aturia, ja desapa- 

 regut, com són: Aturia lingulatus Buch. (Eocènic), A. ziczac Sow. 

 (Eocènic), Aturia AturiBasi., (Del Aquitanià a l'Helvecià). A. For- 

 mae Par. (Helvecià), A. drooasendiana Par, (Bartomià), A, Paro- 

 nae, Rov. (Tongrià). 



De totes aquestes formes, consultades les descripcions originals, 

 ens ha semblat que els caràcters del nostre exemplar eren més con- 

 formes amb la descripció de la Aturia Aturi Bast. Aquesta espècie 

 havia sigut trobada en l'Aquitanià de Acqui, en el Longià de Torino, 

 i en l'Helvecià de Albugnano, Sciolze, Langhe, Monferrato, etc, i 

 amb la que presenta major similitut és amb la figurada en l'obra d'En 

 Sacco, abans indicada (làm. II, fig. 3) en la qual està representada la 

 forma de Monferrato. 



Aquest és l'únic cefalòpod trobat en els terrens miocènics de Cata- 

 lunya i del reste de la península ibèrica. 



Secció del Mapa Geològic de Catalunya. 

 Museu de Ciències Naturals de Barcelona. 



(X) 1904 -Sacco (F.)— I moUuschi dei terreni terziarii del Piemonte delia Liguria; tom. XXX, 

 p. 6, làm. I, fig. 15-18; làm. II, fig. 1-3. 



