Institució CíitalaNa d'Historia Natuhal 



SUR LES LÉZARDS DU GENRE ACANTHODACTYLUS WlEGM. 

 «BuUetin de la Société Zoologique de France». Tomé XLUI. 1918. Pàg. 143. 



Aquest treball és d'una gran importància, puix les espècies medi- 

 terrànies del gènere Acanthodactylus, estaven molt embrollades i 

 la seva determinació precisa, es feia difícil. Les espècies, principals 

 varietats i formes són aqui descrites amb la minuciositat que caracte- 

 ritza a Boulenger i amb el coneixement de causa amb que pot fer-ho 

 ell que sobre lo bé que coneix l'herpetologia, conta amb mes de 700 

 exemplars per a estudiar i comparar. 



LE LÉZARD VERT de la PÉNINSULE IBÉRIQUE, SES VARIATIONS 

 ET SA DISTRIBUTION 



«Boletin de la Real Sociedad Espanola de Historia Natural». Tomo XIX. 1919. Pàg. 59. 



Comença colocant el Lacerta viridis, en la secció dels Lacerta, 

 pròpiament dits, entre els limits Lacerta agilis i Lacerta ocellata, 

 i després ficsa els caràcters distintius de les formes més pròximes en 

 la següent sinopsis: 



A) Fosses nasals perforades entre 3 o 4 plaques (rarament 2); no 

 voreijades per la rostral; de 16 a 23 laminetes subdigitals en el 

 quart dit del peu; escates dorsals exagonals o romboïdals, forta- 

 tament carenades; 32 a52 escates al transvers del centre del cos; 

 plaques ventrals en 6 o 8 fileres longitudinals; cua més petita 

 que el doble de la llargada del morro al anus. 



Qranulacions entre supraoculars i arcada supraciliar 

 generalment manquen; dos grans temporals superiors 

 ordinàriament; frontonasal comunment entre 6 plaques, 

 rarament més ample que l'espai entre les fosses nasals; 

 llargada del peu no sobrepassa la del cap. 



Lacerta agilis L. 



Europa, Àsia, temperada. 



