ÍNST1TUC1Ó CaTaLana d' Historia Natural 107 



TOaterial prehistòric d'aquesta comarca de Solsona, que es troba recu- 

 41ida dins d'una sala espaiosa del Museu Diocesà i que gairebé tota 

 es inèdita encara Un recercador entusiasta trobà aquesta llei d'estudis 

 €n l'actual Delegat Director de l'esmentat Museu, Mn. Joan Serra 

 i Vilaró, qui havent començat l'any 1905 a explorar la comarca en 

 totes direccions, de des La Seu d'Urgell fins a Berga, es a dir, de des 

 la conca alta del Segre fins al Cardoner i Llobregat, ha vist durant 

 aqueixos pocs anys coronats gloriosament els seus esforços, aportant 

 a nostra ciència regional copiosos i preuats tresors de material cien- 

 tífic. I mirat des de aquet punt de vista, segurament que el Museu: 

 Episcopal de Solsona s'alça com un dels més importants de tot Cata- 

 lunya per la riquesa gran, bon ordre i fidel constatació dels objectes 

 prehistòrics que s'hi veuen reunits. 



Al any i mitg de començada la tasca, portava ja l'avans dit Di 

 rector explorades prop duna vintena de baumes, habitades avui dia 

 encara les més grans per nòmades i pastors, i recollint de totes els 

 objectes soterrats i anotant les demés senyals palesadores d'haver 

 servit un temps d'habitació o bé de sepultura a nels homes primitius. 

 Amb les baumes i coves anà descobrint al mateix temps una bona pila 

 de megalits o dòlmens; els explorà tots detingudament Tun darrera 

 l'altre, apuntant les dates més importants de cada un, referents a la 

 situació, orientació astronòmica, nombre, mides i disposició de. les' 

 grans pedres i recollint tota mena d'objectes i utensilis, com ossos 

 d'home i de bèsties, destrals i fletxes de pedra i de metall, olles i 

 plats de ceràmica, collars i agulles i tot quan pot la ciència aprofitar 

 per reconèixer l'estat de cultura de les races primitives. El nombre 

 de megalits així, amb tanta cura i paciència estudiats i explorats és 

 força interessant, car s'acosta ja a la respetable xifra de cinquanta, 

 inèdits i desconeguts gairebé tots, i alguns pocs, com els de Valmanya 

 i Pinós, i el de la Cabana del Moro de Bescaran, que havien sigut 

 solament citats abans o lleugerament descrits, foren també excavats 

 minuciosament i registrats per a traure'n el material prehistòric que hi 

 jeia enterrat. 



Amb aquestes referències no semblarà ponderació exagerada lo 

 que havem dit sobres la importància que per la ciència prehistòrica de 

 Catalunya té ja avui dia el Museu Diocesà de Solsona. Passen ja de 

 deu les vitrines espaioses i de més d'un pis, curulles totes dels objec- 

 tes prehistòrics recollits en les excavacions de baumes i megalits. Cada 

 una de les estacions ocupa el seu departament, separat de les veïnes 

 amb tes convenients divisòries, on hi son aplegats i ordenats tots els 



