io8 Institució Catalana d' Historia Natural 



restos d'armes i utensilis d'una mateixa procedència: cranis humans» 

 dolicocèfals els més, alguns amb les arcades superciliars ben promi- 

 nents i d'altres amb senyals innegables de trepanació, tenint-ne pre- 

 ses també les mides antropomètriques; després les altres menes 

 d'ossos importants així de persona com d'animals, sovintejant els 

 cranis dels gossos que amb llurs amos foren inhumats. Segueixen les 

 armes o destrals de basalt, d'esquist o de diorita, les puntes de fletxa, 

 microlits i esberles de sílex usades per a tallar o serrar; punxons i 

 agulles d'os, mànecs de banya de cervo, braçalets i collars de frag- 

 ments treballats de petxina o bé de petites valves senceres de colum- 

 bella, cassis i dentaliíim (que potser serviren de moneda), i també 

 de vèrtebres de peix, de trocets d'àmbar i serpentina; arrecades 

 d'ullals de senglar i molts altres motius d'adornament. No hi falten 

 tampoc algunes armes i utensilis de metall, com anells i fletxes, i fins 

 i tot uns motllos de destral cavats a la pedra per vuidar-hi el metall 

 fos. Abundosos hi són així mateix els restos de ceràmica, amb els que 

 s'han pogut reconstruir peces magnífiques de tines, olles i plats^ 

 importants ja per la grandària i varietat de formes, com també per la 

 el•legància i enginy dels dibuixos geomètrics i ratllats que presenten. 



Fóra certament gran llàstima que tota aquesta riquesa de material 

 prehistòric, tan curosament cercat i ordenat hagués de quedar estan- 

 tís i mut a dins de les vidrieres del Museu solsoní, sense poguer ésser 

 fàcilment consultat pels allunyats d'aquesta ciutat de muntanya. Mes 

 confiadament podem esperar que no serà així, car l'esmentat Direc- 

 tor té posades les mans al treball d'inventariar científicament les 

 observacions i troballes amb el propòsit de donar a l'estampa abans 

 de gaire els feliços resultats de ses recerques. I per a que puga com- 

 pendres millor Timportància d'aquesta col•lecció prehistòrica, donaré 

 per via de mostra un resum o síntesi de les observacions i objectes 

 del dolmen de Llanera, del que'n té l'estudi del tot fet i acabat. 



Fou trobat aquest dolmen al terme municipal de Llanera, llogaret 

 distant uns pocs kilòmetres de Solsona, essent conegut del veïnat 

 amb el nom de Torre del Moro. Ve a ésser aquesta construcció 

 megalítica com una galeria coberta, presentant la càmara interior la 

 figura triang-ular. Les parets estan formades per megalits redreçats 

 que sostenen altres grans pedres agegudes, arribant el conjunt a 9 m. 

 de llargada per l'90 m. d'amplada. A dins i isolat dels altres megalits 

 hi fou trobada una altra pedra dreta, a tall de columna o menhir, que 

 potser no tenia altra fi que la d'aguntar alguna de les grans lloses de 

 la coberta, si ja no servia de senyal divisòria de les cambres funerà- 



