Institució Catalana. d'Historia Natural i 09 



ria i d'habitació.— Fou voltada aquesta construcció d'una mena de 

 crómlec o cercle de pedres, separada la una de l'altra per una distància 

 de prop d'un metre; no en queden més que 13, fetes malbé les altres 

 per les obres de cultiu dels pagesos, pro amb la disposició d'aquelles 

 n'hi ha prou per a compendre que el diàmetre de la rodona s'extenia a 

 més de 20 m. D'aquestes pedres arranca, com de fonament, el tumu- 

 lus que s'aixeca fins al extrem superior de la cambra dolmènica. 



Comparades aquestes dimensions amb les del famós dolmen de la 

 Cova d en Daina de Romanyà de la Selva, es veu tot seguit còm el 

 megalit de Llanera excedeix bona pila en grandària en el de Romanyà. 

 ja que les mides exteriors de la cambra d'aquest no arriben més que 

 a 770 m. de llargada, i no passant de 11 m. el diàmetre del cercle de 

 pedres tumulars. Amb tot i això, un i altre semblen obra d una ma- 

 teixa o semblant civilització, si em de creure a la figura de fulles de 

 llorer que presenten les fletxes en ambdós monuments trobades. 



Entre els objectes recollits en el dolmen de la Torre del Moro 

 demés d'un nombre considerable d'esberles de sílex, de puntes de 

 fletxa de figura d'eura i de llorer, de coltells i serres, són dignes 

 d'esment dos microlits, no barroers mateix que arrancats del nucli de 

 la pedra foguera a cop sec i així empleats, com els que atribueix Siret a 

 la indústria postquaíernària o dels primers temps del neolític, sinó que 

 porten les vores hermosament treballades amb retocs nombrosos, 

 com si haguessin sigut pulits o cicellats en plena cultura neolítica. 



Amb aquests vestigis de pedra pulida aparegueren barrejats 

 alguns pocs fragments petits de metall, document significatiu, que 

 junt amb la forma fullosa de les fletxes i la existència del tumulus 

 voltant al dolmen, fa suposar que correspon aquesta obra megalítica 

 al període eneolític o dels primers assaigs del metall. 



Dels ossos trobats, encara que nombrosos, no'n pogué treure 

 l'Antropometria gaire llum, donat llur estat terrós i de complerta 

 descomposició. Entre els fragments de ceràmica, n'hi ha alguns que 

 recorden les formes típiques de la de Argar, i d'altres amb dibuixos 

 el legants i senzills af ensems, fets amb incisions fondes, molt sem- 

 blants als de la ceràmica de Cienpozuelos i de la trobada a la Cova 

 Fonda de Vilavella (Tarragona). I aquesta observació sembla venir 

 a confirmar la hipòtesi d'En Vidal d'haver sigut una mateixa la civi- 

 lització dels troglodites del NE. i SE. d'Espanya durant els temps de 

 la pedra pulida, encara que'ls primers no abandonessin com els segons 

 les baumes i coves que'ls hi servien d'habitació i sepulcre. 



Seminari de Solsona, març, 1919. 



