Institució Catalana d' Historia Natural iii 



m'omplien de satisfacció, i un dia a Son Assopa el Podospermum 

 laciniatum, var. subulatum D. C. no citat per B. i C. venia a ocu- 

 par el seu lloc en el meu herbari, i la Neslia paniculata Desv. rara 

 també, però més abundant que l'anterior dins els sementers de Son 

 Assopa i San Primé, junt amb les Anchusa undulata L. i angus- 

 tifolia L., Bifora testiciilata D. C, Sonchiïs asper L., Vicia 

 peregrina L. i una Sàlvia que no he pogut referir a cap de les espè- 

 cies descrites en mes flores i \' Iris Florentina d'abaix de les cases 

 de Son Ribot, passaven també a augmentar la meva col•lecció. 



I seguint més avall per les vores del camí dins S'Eretat, un dia 

 que anàrem d'excursió amb els nins de l'escola pública que regeis mon 

 benvolgut amic el notable folklorista N'Andreu Ferrer, vaig trobar 

 amb la natural satisfacció una planteta grassa, que resultà el 7 he- 

 sium humile 'Vahl., de la qual alguns nins, dels majorets, me'n colli- 

 ren amb abundància i també \ Aigylops ventricosa Tausch., mesclat 

 amb j€. ovata L., Brachy pòdiums, etc; a Na Nyana, Astragalus 

 hamosus L.. Hyoseris scabra L., abundants, i Ononis mitissima L., 

 que no més tenia de les muntanyes de S'Ermita. A l'Estany de 

 Canyamel el Cladiíim marisciis R. Br. abundant, i el Cypenis 

 Schoenoides Gris., a l'arenal, de quin lloc fou citat per Mares; i per 

 fi a Can Simoneta trobí el Linum angustifoliam L., amb el desco- 

 briment del qual queda Sa Torre el lloc predilecte dels Linums, ja 

 que ademés dels gallicum L, i strictiim L., és l'única banda aon he 

 trobat el maritimum L. 



A Son Fava, també del terme de Capdepera, vaig recollir la Vicia 

 disperma Gr. Godr., citada de Menorca per B. i C. i a les dunes de 

 Sa Mesquida, vaig collir el Myosotis gracillima Losc, et Pard. 

 raríssim a Mall. 



Al arribar a casa, cansat de les caminades del dia, els cuidados 

 d'una esposa carinyosa i el trui i carícies dels infants, donaven sosec 

 an el meu cos i omplien dalegria el meu esperit; però, el goig que 

 un experimenta al veure coronats per l'èxit els seus treballs, no pot 

 ésser mai un plaer qui mos satisfaci indefinidament, i així, un dia, el 

 bon Déu, el mateix qui en l'estudi de la Naturalesa mos dona matèria 

 per enlairarmos i distreurermos de les misèries d'aquest món, volgué 

 privarme d'aquells cuidados, i la mort traïdora me robà la qui durant 

 sis anys, no mes, havia compartit amb mi les penes i plers d'aquesta 

 vida... (A. C. S.) 



Queda molt per espigolar encare dins aquest sementer, feina, d ; la 

 qual, si Déu me dona vida, no quedaré assaciat fins que l'hagi acabada. 



