INSTITUCIÓ Catalana d'Historia Natural 143 



II. — De Prades a Ciurana 



El camí, ordinàriament seguit, que uneix aquests dos pobles, és el 

 que després de pujar pel cingle dels Vidriers, dóna pel N. la volta a 

 la Moleta d'En Viles i travessa el barranc de la Font-trobada, enfront 

 del Mas de Sagrantill. 



En 1896 - ja n'hem fet esment — el delegat a Prades del «Centre 

 Excursionista de Catalunya», En Francesc Llauradó, envià a aquesta 

 entitat una munió de petits objectes, tots iguals, rodons i foradats 

 del mig, que un pagès va trobar en quantitat de més d'un cabaç, so- 

 cavant una alzina, a un kilòmetre de Prades, en el camí de Ciurana. 



Indagat i reconegut el punt exacte d'aqueixa troballa, hi férem fer 

 una petita excavació obtenint de nou els mateixos objectes desco- 

 berts ara fa vint-i-tres anys. En trobàrem tres, i en reproduïm un 

 d'ells (làm. 2. fig. 12). Presenta una cara plana, faltra còncava i un 

 forat central. Llur diàmetre és de 1 cm. 



Com ja opinà el savi enginyer de mines don Lluís M. Vidal 

 en 1896, es tracta de fragments de conquilles marines, desgastats i 

 foradats, dels que usà l'home neolític en forma de collarets i altres 

 ornaments. Un d'ells presenta en la cara plana, poc desgastada, les 

 costelles ben visibles, denotant que correspon a un Cardium. 



El lloc d'aquesta troballa correspon a un kilòmetre al SW. de Pra- 

 des, a cinquanta passos a mà esquerra del camí que va a Ciurana, i 

 distant uns tres metres d'una petita cova, en el pla dels Vidriers. 



Pels feréstecs encontorns de Ciurana, poble prou conegut per la 

 seva notable església romànica, s'hi han trobat igualment nombrosos 

 vestigis de l'home prehistòric. En la Col•lecció Sala, de Vich, hi han 

 guardats alguns sílex tallats d'aquesta procedència, i en el treball 

 esmentat d'En Massot i Palmers se n'hi descriuen moltes formes. 



Les destrals polímentades hi han sigut aquí trobades en gran 

 nombre, i el Sr. Massot en descriu vàries de bassalt — una d'elles a 

 mig fer, de la cova del Tití— i una de fibrolita; en el «Centre de Lec- 

 tura», de Reus, se'n conserva una de bassalt, trapezoïdal, que mida: 

 125 X 40 X 17 mm., i nosaltres en trobàrem i conservem una altra 

 que fa: 118 X 47 X 28 mm., (làm. 2, fig. 13). Segons En Massot, 

 l'estació-taller de Ciurana, dataria dels temps compresos entre les 

 darreries del Paleolític (Magdalenià) i l'època Robenhausiana. 



Barcelona, setembre 1919, 



