Institució Catalana d'Historia Natural 29 



etc ; roques totes que indiquen una intromissió d'elements gra- 

 nítics en l'aureola metamòrfica, formant com un terme de 

 transició al metamorfisme general (vid. Michel - Lévy: Granite 

 de Flanmnville), i indicant que la transformació s'és operada a 

 grans profunditats de l'escorça. En canvi la regió metamòrfica 

 de Vailcarca denota una fondària molt menys gran, i qu'el 

 magma granític havia perdut ja sa potència mineralitzadora. 



Es doncs probable que ai temps de formar-se la massa gra- 

 ní' ica i de produir-se el metamorfisme, la regió de Vailcarca i 

 sos turons propers (Putxet, Mora, Falcó i Baró) ocupaven un 

 nivell molt més elevat que'l Tibidabo, havent-se desnivellat 

 posteriorment per falla produïda en el batolit granític ja conso- 

 lidat; cont'àriament a l'hipòtesi segons la qual el granit hauria 

 omplenat una falla ja formada anieriorment. 



Aixís es pot explicar aquesta extranya disimetría de les zo- 

 nes metamòrfiques a un costat i altre de la massa granítica, in- 

 comprensible si s'admetés que l'actual posició és la mateixa que 

 durant la formació del granit. 



Barcelona, 8-1-20. 



