38 Institució Catalana d'Historia Natural 



El Polystichum aculeatum (L.) Schott geganií. — En el barranc que 

 recull les aigües sobreres dels manantials del mateix indret, i en la mateixa 

 excursió, trobà nostre President exemplars de dita falguera, tan empleada 

 per nostres jardiners com planta ornamental, de més d'un m., servant gai- 

 re bé totes les frondes verdes, entre mig de castanyers i alzines; presen- 

 tant tot plegat fàcies de la zona forestal, malgrat la proximitat de la cos- 

 ta; però observi's que correspon a la vessant nord de la muntanya, cara al 

 Montseny. L'espècie és desmembrada avui en dugués, la de referència és 

 anomenada per molts P. angulare. (v. n. «Contribució a l'estudi de les 

 Falgueres de Catalunya.») 



Mes Graptollis de Brugués.— En Salvador Vilaseca dona compte d'una 

 excursió a Brugués, dient que en l'anomenada Vinya de Conreu de Can 

 Mas abunden les pissarres blanquinoses i groguenques del Gotlandià, amb 

 graptolits. Els exemplars que pels voltants de Gavà i Brugués recollí el 

 Dr. Almera foren estudiats per M. Ch. Barrois qui hi reconegué entre 

 ells: MonograptusvomerinusK\z\\., M. proteus Barr., M. Hissingerí var. 

 jaculum Lapw. i var. nudiis Lapw., M. concinnus Lapw., M. colonus 

 Barr., i M. basilicus Lapw. 



A aquesta llista cal anyadir-hi el Monograptus turriciilatus Barrande 

 del qual en recollí nombrosos i magnífics exemplars, i el M. discus Torn- 

 quist. El M. lüiriculatus havia ja estat trobat a Camprodon, Espluga de 

 Francolí i Can Ribes de Sta. Creu. Ambdues espècies corresponen al Ta- 

 rannon, la qual cosa confirma la referència que de les pissarres de Bru" 

 gués feu M. Barrois. 



Recents troballes a Catalunya dels mamífers fòssils «6lephas> I «Rhi- 

 noceros».— El Dr. M. Faura i Sans diu que procedent d'unes pedreres 

 del port de Tarragona, en el Museu Balaguer de Vilanova i Geltrú s'hi 

 conserva un troç d'un caixal dCElephas que el Sr. Romaní ens honrà en do- 

 nar-nos-el a conèixer per la seva determinació; aprofitant l'ocasió pera 

 treuren unes reproduccions per al Museu Geològic de Catalunya. Empro 

 en examinar aquest exemplar vàrem dubtar de les seva fossilització, si bé 

 presentava els caràcters d'un E. meridionalis; per a esclarir-ho vàrem en- 

 viar-ne una reproducció a Mr. Edouard Harlé, qui després d'atinades ob- 

 servacions no negà pas el nostre supost, el que motivà un més detingut' 

 examen de l'estat físic de l'exemplar. 



Fa ja alguns anys que a Arenys de Mar hi fou descobert, en unes ex- 

 cavacions un crani de Rhinoceros,e] que fou atribuït provisionalment al 

 Rhinoceros Merckii, per alguns de nostres geòlegs. Enguany ha sigut ad- 

 quirida a instància del Dr. M. Cazurro consoci nostre aquesta testa per la 

 Junta de Ciències Naturals per a que figurés en el Museu de Catalunya; 

 l'exemplar de referència es presentava recobert d'una forta capa travertí- 

 nica cimentant els elements procedents de la descomposició de las roques 



