Institució Catalana d'Historia Natural 101 



bestiar. No gens escàs en llocs erms, demunt de parets velles i també en 

 camps conreuats. 



Serrafalcus patulus Pari. 



Sin.: Bromiis patulus M. et K. 



Massa madur a la època de segar les prades, té aleshores els tanys 

 dessecats, xó que plegat amb ses llargues i rudes arestes pot fer mal al 

 bestiar, cas de segar aquelles massa tart. Es planta anyal, pròpia dels in- 

 drets erms. Té força semblança amb el arvensis Qodr. 



Brachypodium pinnatum Pal. B. 



Sin.: Bromus pinnatus L. 



» rupestris Host. 

 Fesíuca pinnafa M.oench. 

 Triticum p. Moench. 

 És planta dura, que no convé criar-la, fora d'indrets ombrívols i erms, 

 on no es fassin altres graminàcies de millor calitat. 



Br. ramosum Roem. et Sch. 

 Sin.: Br, Pluckenetii Lk. 

 Bromus raniosus L. 

 Festuca caespiíosa Desf. 

 Triticum caespitosum DC. 

 Nom vulgar: «fanal», «fenàs» a Urgell, «serbarol». 

 Com a forratje es planta dura. Pròpia de la regió mediterrània, puja 

 fins a la de l'olivera en els boscos i puestos secs i de rocam. 



Laboratori Biològic 

 Sarrià, desembre 1919 



