160 Institució Catalana d'Història Natural 



sinó solament de 9. La diferència que Tornquist suposava que existia en 

 el tipus d'AiBERTi no és per tant molt gran. Com a única diferència entre 

 la forma esponyola i la de Gansigner pot, potser, mencionar-se que les 

 costelles en els exemplars de Gansigner estan molt a prop les unes de les 

 altres i que no semblen tenir un dors tan agut com en els tipus espanyols. 

 Tornquist no havia pogut observar l'ornament de l'espai lunular, tan ca- 

 recterístic per aquesta espècie. També jo he preparat moltes reproduc- 

 cions en motllures i tampoc he pogut observar aquest ornament transver- 

 sal. Una sola impressió en buit que procedeix d'un lloc veí (Foix) demos- 

 tra clarament les traces d'aquestes costelles tranversals. Això fa segura 

 la classificació d'aquesta espècie. 



Recentment, Koken ha descrit la Myophoria vestiía de les capes de 

 Heiligenkreuz (1) (Contribucions al coneixement de les capes de Heili- 

 genkreuz, Vall d'Abtei, en el Tirol; obra publicada per l'Institut Geològic 

 Imperial i Real), i comprovada la seva identitat am.b M. Whateleyae de 

 BucH sp. Diuen que la única diferència és el nombre de les costelles (10 

 costelles, Aargen Gansingen, contra 8 a Bergamasker Alpen). Va des- 

 criure, per tant, la forma de Aargen com a M. Whateleyae var. vestita. 



Myophoria aff. degans Dunker. — La determinació d'una sola im- 

 pressió de Myophoria, encara que estigui ben conservada presenta certes 

 dificultats. L'aspecte exterior és el de M. elegans. No obstant, el camp 

 areal cau més recte que en la M. elegans, i tampoc s'observa l'angle clara- 

 ment expressat. 



Pseudocorbuia sp.— Un fòssil recorda exactament la Pseudocorbula 

 gragaria Phil. del Muschelkalk d'Aragó, descrita per mi. (2) Sobre la 

 construcció geològica i el Triàsic d'Aragó. L'agut radial és veu clarament. 



finodontofihora sp. — Els fòssils estan massa mal conservats per a 

 donar-ne una classificació segura. 



ESCAFÓPODS 



Dentaiium. - Un reste molt petit perteneix a Z)e/7/«//ü/77. Es la prova 

 de l'existència d'Escafòpods en el mar interior del Sud, tan freqüent en el 

 mar interior del Nord. 



GASTERÓPODS (de D. Haberle) 



Neritopsidae 



Hologyra cfr. laewissima Kittl sp. — Bibliografia: Haberle (Pe- 

 drazzo pag. 339 i següents). 



(1 \ KoKÇN - Beitrage zur Kenntnis der Schichten von Heiligenkreuz(Abteital Südti- 

 rol). Abhandl. d. k. k. Geol. Reichsanst. Tomo XVl. quadern 4, pag. 36, làmina IV, fig. 5. 



(2) VVURM (A) - Über den geologischen Bau und die Trias von Aragonien, Diese 

 Zeitschr.63. pag. 117; 191). 



