164 Institució Catalana d'Historia Natural 



costelles, que ès, pera dir-ho aixís el contra de les costelles ordinàries de 

 les Daonellae. Comparant impressions (motllos?) de les conquilles de 

 Daonella Lommeli, és a dir el negatiu de la conquilla amb aquesta forma 

 de Monotis, en elque toca a les costelles, es pot veure una conformitat dels 

 elements esculturals, que és senzillament sorprenent. En aquesta compa- 

 ració els solcs amples de Monotis correspondrien a les costelles amples 

 de Daonella i les costelles estretes de Monotis als solcs estrets de Dao- 

 nella. 



Per tant, les costelles no són, com generalment en la Daonella, 

 aplenades, sinó que s'enlairen distintament en forma de fils, però com en 

 Daonella, estan agrupades en feixos. Entre les costelles primàries, que 

 es presenten clarament, hi han costelles secundàrises, el nombre de les 

 quals varia, que enclouen costelles més dèbils encara que de tercer grau, 

 de manera que el feix de costelles que es troben entre les costelles prin- 

 cipals, es composen sovint, de 9 costelles diferentment fortes. La con- 

 quilla és perceptiblement desigual. Això es veu molt bé en els exemplars 

 grans, però, també en els exemplars petits s'apercebeix clarament. El 

 exemplar més petit perteneix a una valva esquerra. La vora interior de 

 la tancadura està arrodonida en forma convexa: si l'altra vora té l'ala, 

 en forma d'orella, carecterística en Monotis, no es pot comprobar; pot 

 ser que estigui desenrrotllat molt dèbilment com per exemple en Monotis 

 Hoernesí Kn-ïL. La conquilla està lleugerament encorvada. L'exemplar 

 major, que no deixa veure res de la vora de la tancadura sembla que és 

 una valva dreta Aquesta conquilla dreta no és pas encorvada més forta- 

 ment que l'esquerra, per consegüent sembla que hi hagi uniformitat 

 amb les valves. 



Aquesta última característica està en contra de l'espècie Pseudomo- 

 notis, en la qual en un principi es podria pensar. En Psendomonotis la 

 vora de la tancadura esquerra fortament encorvada, té generalment ore- 

 lles clarament i distinta perceptibles, rares vegades poc clares. La con- 

 quilla dreta plana, coni una tapa, té una orella clarament separada del 

 vèrtex i un profund tall (Byssus). Fora interessant trovar conquiles dre- 

 tes, la vora de la tancadura de la qual estigués ben conservada, per a 

 poder classificar amb seguretat la classe genèrica. 



En els «Materials publicats en 1912 en una manografia dels Halobii- 

 dae i Monotiidae del Trias per Kittl (Resultats de l'exploració científica 

 del llac Balaton) (1), i en l'extensa literatura, sobre tot àrctica, del Psen- 

 domonotis, no he pogut trobar ni una sola forma, que correspongui a la 

 espanyola. Es tracta aparentment d'una nova espècie, que es distingeix 

 molt clarament per l'agrupació fasciculada de les costelles. 



(1) Kittl. Malerialien zu einer Monographie der Halobiidae und Monotiidae dçr 

 Trias, 1912. 



