208 Institució Catalana d'Historia Natural 



lars a diferència dels de Serchs en què predomina la forma prismàtica: per 

 manca de medis apropiats no hem pogut obtenir el pes específic ni la duresa 

 d'aquestes formes. El tamany corrent dels cristalls és d'uns 1, 5 à 3 mm.; 

 en els de majors dimensions no s'aprecia la forma cristaliina. 



Com que les primeres mostres trobades foren seccions exfoliades, se 

 cregué pertànyer a la teruelita, ab formes lenticulars, que no tenim co- 

 neiximent existeixin, i per això emprenguérem l'anàlisi químic del mineral. 

 Al pulveritzar-lo en el morter d'àgata poguérem observar a més de la for- 

 ma d'exfoliació, que la duresa té d'oscil•lar entre 3 i 4 de l'escala de Mohs, 

 la pols és de color cendra-blanquinosa. Atacant-los per C I H. en fret no 

 dóna efervescència, però en calent la dóna ab abundant desprendiment de 

 CO 2 . Després d'atacat deixà un residu que serà el guix que l'acompanya, 

 els resultats mitjos obtinguts son: 



Òxid de ferro 24 °/o 



Òxid de magnèsia. . . . 32% 



No havem pogut determinar la presència del manganès ni del calci que 

 acostuma acompanyar aquest mineral i que es descobriria amb l'anàlisi es- 

 pectroscòpic. La composició química que hem obtingut difereix tant de 

 la donada per Lapparent (1) com la que transcriu en Calderón. (2) 



Hem donat aquesta sèrie de datos per si se vol discutir si aquest mi- 

 neral és la breunerita o la pistomesita, considerada per alguns minerolegs 

 com barreja isomorfa dels carbonats de ferro i magnèsia ja que la pri- 

 mera cita a Espanya d'aquest mineral per En Qourdon fou després rectifi- 

 cada per Llort i Qamboa com breunerita i no com a pistomesita. (3) 



Resumint. La pistomesita de Guardiola se troba en les mateixes con- 

 dicions geològiques que la de Serchs, aqui predominen les formes laminars 

 i en la de Serchs les prismàtiques: en les dues localitats se presenten entre 

 els guixos ab el quars hematoideu com també en altres punts de Espar.ya 

 on s'ha trobat. 



Barcelona, novembre 1920. 



(1) A. de Lapparent. Traité dè Minefalogie pag. 571. Paris 1908. 



(2) 5', Calderón. Los minerales de Espana. Tom II, pag. 65. Madrid 1910. 



(3) R. Llordy Gamboa. La breunerita delbarranco de Murria. (Huesca). Bol. R. SoCi 

 Esp. Hist. Nat., pag. 167, tom. V. Madrid, 1905. 



