24 Institució Catalana d'Historia Natural 



Encara que tota la terra catalana fou camp de ses fructíferes expe- 

 dicions, demostrà una especial predilecció per les encontrades del 

 Montseny, Quilleríes i Montnegre, tant interessants baix tots concep- 

 tes. Darrerament estaba dedicat de plè al estudi de la Petrografía, 

 afanyant-se amb veritable dalit al estudi de les arcaiques bases 

 del terrer de nostra Pàtria. 



Fou admès soci numerari de I'Institució en 4 de Novembre de 

 1906; l'any 1907 entrà com a vocal en el Concell Directiu, essent 

 nombrat Bibliotecari en Desembre del mateix any, càrrec que desem- 

 penyà amb lloable zel, contribuint a la reorganització de la Biblioteca 

 fins amb son trevall material, ja que son obra de ses mans gran part 

 de les instalacions d'aquella, desempenyant el càrrec fins al 1910 en 

 que renuncià, essent el•legit Vis-President, fins que en 7 de Desem- 

 bre de 1911 i per aclamació, fou elevat a la Presidència quedant en 

 la següent renovació de càrrecs o sia en Desembre de 1912, nombrat 

 altra volta Vis-President, i Bibliotecari en 1913, essent reel•legit en 5 

 de Desembre prop-passat. 



En l'any 1912 rebé l'encarreg de la Excma. Diputació del arreglo 

 en l'Universitat Industrial, de la col•lecció petrogràfica i demés mate- 

 rial recullit pel Dr. Almera per a la formació del seu cèlebre mapa 

 geològic, en qual tasca esmersaba desde aleshores bona part del 

 temps; en 1913 fou elegit per les societats científiques individuu de la 

 Junta Municipal de Ciències Naturals. 



Fruits del seu estudi són una sèrie de treballs que publicà en lo 

 Butlletí i qual llista segueix, i la seva obra capdal inèdita pro que 

 sortosament aviat se publicarà, Mineralogia de Catalunya. 



L'any passat, quan l'epidèmia tífica s'ensenyorí de nostra Ciutat 

 portant el dol a nombroses families, caigué també malalt en Tomàs i 

 fou sens dubte aquella malaltia la que determinà el recruament de 

 una malaltia de cor que se l'inicià anys enrera i que ara, en plena 

 joventut, l'ha portat sobtadament a la tomba. 



Descansi en pau el malhaurat company, i Déu vulgui acullir en 

 son sí al que tants de mèrits tenia per tots conceptes contrets! 



L'Institució al testimoniar a la distingida dama donya Antònia 

 Socías, que fou esposa de nostre plorat company, la seguritat del seu 

 profond respecte, s'uneix de tot cor a son dolor. 



