Institució Catalana d' Historia Natural q5 



1270 m. sobre el nivell del mar, i la grossària de la qual concorda 

 quasi amb la de fulgens i que en alguns exemplars encara la sobre- 

 puja, (22-28 mm.) La figura és però com la dels grossos Miilleri, els 

 elitres molt convexos, cilíndrics, llisos i fortament acanalats; el 

 cosselet és alguna vegada fusiforme anteriorment, encara que no tant 

 pronunciat com en Miilleri i la majoria de les vegades és quasi qua- 

 drat con en fulgens. Igualment bella, per variada és la coloració 

 d'aquesta bonica bestiola (se parla, naturalment dels exemplars degu- 

 dament netejats). Un cinquanta per cent dels exemplars és per sobre 

 més o menys d'un color verd viu, no daurat verdós, sinó d'un bonic 

 verd bronzejat. Les vores dels elitres centellegen en aquests exem- 

 plars, amb un viu roig daurat que arriba fins a un púrpura roig i 

 l'ampla vora del tòrax i sovint també tot el cosselet tenen la mateixa 

 coloració purpurina com veiem en Miilleri. Molts exemplars presen- 

 ten un color d'aram i en alguns cassos són totalment de color de 

 llautó; però aleshores les vores dels elitres no són de color groc 

 daurat com en aurochalceus sinó de color purpurí com en Miilleri. 

 Molts altres exemplars són de color roig porpra, ordinàriament més 

 fosc que els Miilleri, i les vores dels elitres són en aquest cas d'un 

 porpra fulgurant. Alguns exemplars són de color blau-negre amb 

 els elitres vorejats de verdós, cosa que passa també en semblants 

 exemplars de fulgens. Aquesta nova raça procedeix de Setcases i 

 Núria (Girona). 



Car abús violaceus Miilleri Haury. — Després de baterrensis 

 Lapouge, forma del departament del Herault que té 40 mm., és la 

 forma més grossa de violaceus (32-36 mm.) Habita principalment la 

 provincià de Barcelona i per les formes conegudes de Centelles i del 

 Montseny se relliga indubtablement a la forma gerundensis. Born. 

 Es molt llis i fortament acanalat, amb el cosselet ordinàriament i d'u- 

 na manera pronunciada fusiforme anteriorment, amb els elitres molt 

 convexes, cilíndrics i sempre amb reflexes d'un roig-pòrpra més o 

 menys viu i amb les vores dels elitres i del cosselet d'un porpra viu 

 i lluent. En alguns exemplars hem observat a les vores de l'eix torà- 

 cic alguns reflexos blaus vius. 



Carabus violaceus L. — S'estén doncs en una part d'Espanya 

 proporcionalment petita, habitant solament la part Nord. El fet que 

 la seva raça aurochalceus Kraatz se trobi a la regió de Sevilla, com 

 diu Reitter en la seva taula de determinació, me sembla poc fidedig- 

 ne. Deu ésser una equivocació. De totes maneres, encara que es 

 trobés a Sevilla una forma de violaceus, estaria aquesta, com molt 



