Institució Catalana d'Historia Natural io5 



E. euryale Esp.— VIII; Congost avans d'arribar a Núria (Dr. Weiss). 



E. lappona Esp.— VI, VII; un mascle cassat al Puig de Certescans i 

 una femella del Plà de les Salines (F. Ferrer). Sembla 

 que l'últim exemplar mencionat pertany a la var. següent. 



var. Sthennyo Qrasl. 



A n'aquesta forma pertanyen els exemplars del Pirineu 

 occidental. Vall d'Aràn VII (M. Llenas). Maciu del Como- 

 loforno, en la mateixa encontrada (C. Rocafort). 



E. tyndarus var. cassioides von Hohenw— VII, VIII; St. Joan del 

 Erm, camí del cim d'Orri. VII!. 

 ab. addenta Tutt. — Dos exemplars de la mateixa loca- 

 litat!. 



var. pyrenaica Heyne-Rhül. — Vall de Núria, seguint el 

 camí vers Finestrelles!; Ribes, dessobre 1,200 metres 

 (Dr. Weiss). 



Observacions sobre «E. styqne» O., «E. evias» God. 

 i «E. neoridas» B. 



E. stygne O.— La E. stygne és la més extensament dispersa a 

 Catalunya, trovant-se dés de les valls inferiors als cims del Pirineu i 

 en tota la regió superior del Montseny. Es freqüent en els aglevats, 

 parant-se entre l'herba o al mig dels viaranys, per quina causa és un 

 dels lepidòpters que venen més al pas, al creuar les regions pirinen- 

 ques; té predilecció per certes plantes, com Thymus serpyllum, 

 Jasione montana, Calamintha alpina (Rondou). 



En alguns llocs dels alts Pirineus, stygne és quasi bé igual a 

 la forma que vola als Alps i probablement a n'aquella s'ha de referir la 

 denominació py ren aica Rhül. En la mateixa serralada és mòlt fre- 

 qüent hispànica Chap., que's caracteritza per son major tamany i 

 color més viva en les faixes brunes, aquestes són continues, si bé en 

 alguns crV sols vorejen estretament les taques oculars (figures 1, 2, 

 làm. adjunta). Segons nostres observacions és la forma freqüent dés de 

 la Vall d'Aràn a tot el Pirineu català. En alguns indrets, com al 

 Vernet, apareix més exuberant i deu referir-se a la forma bejarensis 



