1^4 Institució Catalana d'Historia Natural 



Eriça arborea. E. scoparia 



Calluna Eriça. Sarothamnus sco- 



Centaurea pec- , parius 



tinata Cistus, laurifolias 



Anthoxanthum Lonicera Perycli- 



odoratum menum 



però qualques espècies del calcari continuen aquí, com les Genista 

 hispànica var. hirsuta, Polygala calcar ea, etc. Es veuen poc 

 freqüents els Cistus saluiifolius, C. monspeliensis, i en qualque 

 lloc reduit Potentilla hirta i Saxifraga granulata. 



Entre mig dels matolls i en els herbeis, hi descobrirem el Latyrus 

 niger Bernh., localitat la més meridional a Catalunya d'aquesta espècie, 

 i vora ell, el L. macrorrhizus Wimm., que baixa fins a 450 metres. 

 D'entre aquesta vegetació s'alcen de tant en quant alguns Lepi- 

 dòpters que solen amagar-se entre les mates com Aspilates ochrearia 

 i A. gilvaria, Emmelia trabealis, Pionea forficalis, i la bonica 

 Coscinia striata, pròpia d'indrets muntanyosos, i sobre les flors 



Lycaena bellargus. Lycaena escheri. 



Melitaea didyma Lycaena icar as. 

 meridionalis. 



Trobem també la Sesia caliciformis (que viu al tronc dels Verns); 

 aquests abunden pel fons de la Vall i la cobreixen de verdor sense apar- 

 tar de vora l'aigua; és a la Verneda que les Falgueres hi són en gran 

 quantitat, sobre tot Pteridium aquilinum, Polysíichum aculeatum 

 Asplenum Adiantum-nigrum, Polypodium vulgar e,... La Verneda 

 segueix Vall amunt, Iota verda de Boix, contrastant cada vegada més 

 amb les faldes seques, florides de Sarothammus i clapejades de Pins. 

 Allí deixàrem la Vall i tornàrem enrera, havent estudiat durant la 

 major part del dia, tot just un parell de quilòmetres de la mateixa. 



Barcelona, maig de 1915. 



