Institució Catalana d' Historia Natural ,q 



fera (1). De pas fem notar que la dessinència gramatical de les cites 

 aduides anteriorment deuria ésser cambiada segons els darrers acorts 

 dels Congressos de Botànica, fent-la concordar amb la paraula «va- 

 rietas», «aberratio» o la que vulgui ésser considerada, però no amb 

 la específica. 



L'origen o gènessi de la modificació que estudiem és difícil, si no 

 impossible de trobar o explicar. Ens decantem a pensar que fou 

 deguda a les picades d'algún insecte, que deturant el creixement 

 ulterior normal de la espiga mare, en determinà un altre d'anormal en 

 les proximitats dels punts picats, per la qual cosa fou obtingut un 

 més gran desenrotllo en els punts veins, on s'enlairen les quatre mi- 

 niatures d'espiga, que coronen la principal. No podem atribuir-la a 

 hipertròfia, que segurament hauria donat lloc a un creiximent espicu- 

 lar gran en les espigues filles ensems que en la mare; essent aixís 

 que al observar l'exemplar de referència, hom veu aquell com deturat 

 a la meitat de sa carrera, prenent aleshores la part restant la ano- 

 malia de creixença, que en aquestes ralles descrivim. 



Sarrià, 20 d'Abril de 1917. 



Pselàphídos y Scydmaenídos Catalanes 



por 

 ÇICAÇDO ZfírçiQUlEY 



ïl 



Al presentar nuestro primer trabajo (2) sobre estos interesantes 

 coleópteros en la sesión del 3 de Diciembre ultimo, anunciaba ya la 

 captura de algunos nuevos ejemplares entonces en estudio. Aumen- 

 tado el número de espècies en cazas posteriores y merced a la amable 



(1) Stachys, espiga, en grec. 



(2) Pselàphidos y Scydmaenidos Catalanes. I. Boletín de Febrero-Marzo 1917. 



