82 Institució Catalana, d' Historia Natural 



treballà per a que fos realitzat l'acord de col•laboració amb l'Institut de 

 Ciències. Prega al Sr. Bofill i Pitxot que vulgui fer presents a l'Institut els 

 sentiments de viva satisfacció que sentim tots nosaltres pel bon acolliment 

 que ens ha estat donat. 



Seguidament manifesta la Presidència que la reunió extraordinària de 

 avui, és per a comunicar a I'Institució, els acords presos per la Junta 

 Directiva i pels Socis fundadors, referents a la modificació dels Estatuts. 

 Demana al Sr. Secretari que dongui compte dels treballs realitzats i acords 

 presos, i aquest llegeix la memòria següent: 



D'ençà que un acord ferm de col•laboració amb l'alnstitut de Ciències» 

 fou establert, i en fruírem nosaltres, els de la Institució, els primers sabo- 

 rosos fruits amb la publicació del «Volum de Treballs», de 1915, que ha estat 

 preocupació nostra la de la reforma dels Estatuts. En les negociacions que 

 precediren a aquell esmentat acord, podérem heure coneixença de que en 

 tota mena de relacions que fossin iniciades amb qualsevulla entitat cientí- 

 fica o de govern, tindríem nosaltres una major garantia de cumplidors i un 

 prestigi més gran, si, en lloc de Societat oberta, com fins ara ha estat la 

 Institució, ens constituíem en Corporació tancada, en una mena d'Aca- 

 dèmia, dins la qual els elements que la vinguessin a integrar, fossin per 

 sí sols la més ferma garantia de que les orientacions de la Societat no 

 serien alterades, i que les normes que fins ara han estat el corpus de tota la 

 obra de la Institució no sufriríen en avant cap mena de desviament. Per- 

 què, si hem de rebutjar per oiosa una institució plena d'arcaismes dins un 

 ambient de modernitat, no seria menys de doldre que ço que tant ha costat 

 de bastir durant els setze anys que porta de vida nostra Societat, la publi- 

 cació no interrumpuda del Butlletí, la formació de nostra Biblioteca i la 

 del nostre Museu, l'infantament mateix d'aquests nous serveis de la Junta 

 de Ciències Naturals, que és amb orgull que volem dir-nos-el nostre, el 

 prestigi, en una paraula de la Institució Catalana, tot això, no podem 

 deixar-ho a mercè de qualsevulla actuació que, de bursada, podés ame- 

 nassar-ho. 



Ben cert que segons els vigents Estatuts, tota cosa essencial per a la 

 vida de la Societat, tota modificació de les lleis perquè és regida, ha de venir 

 avalada pel voler dels socis fundadors. Per aquesta banda, doncs, no era 

 de témer que aquelles modificacions de criteri que suara hem esmentat 

 poguessin tenir cap mena de realitat de no constituir, per sí mateixes, cosa 

 de bona llei per a la vida i prosperitat de la Institució. Però la nostra 

 Societat d'avui, no és, certament, la mateixa d'anys enrera. El nombre de 

 socis ha aumentat ben visiblement; el valer personal de molts d'ells i. llur 

 prestigi científic són cosa palesa. I tot fa preveure encara, que el desvetlla- 

 ment actual dels naturalistes catalans, farà possible una més gran concu- 

 rrència a la Institució de nous col•legues. El mateix esmentat acord amb 

 l'Institut, la publicació dels Volums anyals de treballs,... tot ens. mostra 

 com la Institució a arrivat a ésser major d'edat i ens fa concebre les més 

 falagueres esperances per sa actuació futura. 



De l'existència d'aquestes dues forces que venen a ésser obirades per ço 

 que hem dit, conservadora l'una, la exercida pels fundadors, renovadora 

 l'altra, la del element militant integrat pels entusiastes d'ara, de la Insti- 

 tució, i pels que hom pressent que vindran a ajudar-nos, en nesquè l'idea 



