ioo Institució Catalana d'Historia Natükal 



l'espècie fodiens, són els incisius. En el primer gènere són blancs i en ei 

 segon tenen la punta vermella; també les orelles són de tamany diferent, 

 grosses en el primer i petites i quasi amagades entre el pelatge en el segon. 

 Ademés el Neomys fodiens (Schr.), no trobat amb certesa a Catalunya més 

 que a Espinelves, (Montseny), es propi del districte pirenàic i habita en les 

 valls altes i no a la vora del mar. 



També diu que del Sr. Maluquer i Rosés (Joan), ha rebut el Museu de 

 Ciències Naturals tres Arvicola sapidns Miller, (2 femelles i 1 mascle), un 

 Epimys norvegicns (Erxl.), un Pitymis ibericus, forma que no s'ha pogut 

 determinar encara, i dos Epimys joves, procedents de Collfret (Ribera del 

 Segre). 



Dos Gordius de Catalunya. — Del mateix Sr. Aguilar es la següent nota: 

 Els Gordius son cucs nemathelmintos nematodes, caracteritzats per son 

 còs filiforme, molt llarc i gaire bé sempre molt prim, amb els dos extrems 

 apenes diferents del reste del còs i amb els teguments elàstics i resistents. 

 En llur estat adult els manca completament l'aparell digestiu i la boca 

 i còs, viuen en els rius, estanys i basses d'aigua clara i fresca, on formen 

 sovint nusos molt enredats, (circumstància aquesta que va servir a Linné 

 per a donar-hi el nom genèric que porten) i passen llurs primers estats parà- 

 sits de peixos i artropods, aitals com larves de dípters, ortòpters, coleòpters 

 i aràcnids. 



Dés de molt antic són coneguts aquests animals que abonden bastant en> 

 les aigües límpides procedents de la fosa de les neus i per sa similitut amb 

 una crin de caball han donat lloc a la llegenda de que son crins que amb 

 'acció del aigua s'han animat i convertit en petites serps; aquesta idea està 

 bastant arrelada avui en dia i en algunes comarques com a Filla de Cuba 

 els hi dihuen «culebrita de la crin». 



De les excursions d'aquest passat istiu han arribat al Museu de Cièn- 

 cies Naturals de Barcelona, dos exemplars de Gordius que semblen pertà- 

 nyer al gènere que ens ocupa i a dugués de ses espècies, que són: 



Gordius tolosanns (Dujardin) ? mascle, que fou recollit per D. Salvador 

 Maluquer a la Pobla de Segur en el riu Noguera Pallaresa a uns 7 metres 

 de profunditat. 



Gordius gratianopolensis (Diesing) ?, mascle, recollit pel Germà Sennen t 

 a Llívia, en la província de Girona. 



Totes dugués espècies no havien sigut citades fins are a Catalunya (que 

 hom sàpiga), segurament no per no haver estat trobades, sinó per no ha- 

 ver; donat cdp importància a llur troballa. 



La classificació d'aquestes espècies és provisional, doncs per a poder 

 determinar sense cap dubte les espècies d'aquest gènere, hom te d'exami- 

 nar llur epidermis amb 400 a 500 auments. Malgrat això als caràcters 

 visibles directament i amb l'auxili dels microscopis de dissecció i amb el 

 binocular semblen ésser els de les espècies citades. 



La Chrysaora mediterranea Pér. et Les. a Catalunya.— El S'r. Malu- 



