20 Institució Catalana d'Histoeia Natural 



lotas soDre malacología sunterranea 



per* «Toan ]E{.ose,ls 



Presencia del HÈLIX LUSITANICA PFFR. À Catalunya 



Ab ocasió dels magníflchs trevalls portats à terme en l'Extran- 

 ger pera contribuhir al total coneixement de la flora y fauna ca- 

 verníeolas, per Mrs. Martel, Mahé y altres il•lustres naturalistas, 

 s' ha desenrotllat en nostra terra també gran aflció à las excursions 

 anomenadas espeleológicas, havent sigut en gran nombre las covas 

 y avenchs explorats per entussiastas membres de nostres societats 

 locals «Club Montanyench», «Centre Excursionista de Catalunya» 

 y algun altra, quins ab major ó menor fruyt han seguit las pet- 

 xadas de Mn. Font y Sagué, nostre distingit amich, à qui en justícia 

 podem anomenar lo precursor de la espeleologia catalana Al costat 

 del sport se hi ha desenrotllat l'afany de recullir alguns objectes 

 que facilitessin l'estudi de la exploració. En los primers temps sols 

 se recullian ossos, silexs, terrissa, etc, que servian de gran utilitat 

 pera los estudis antropológichs y prehistórichs, però més tart ha 

 vingut la recolecció de diferentas plantas é insectes, procedents de 

 covas y avenchs, que han estat degudament estudiats per nostres 

 actius consocis Srs. Llenas y Ferrer y Vert. Però havent llegit en 

 las obras del^ en justícia, anomenat pare de la espeleologia, Mr. Mar 

 tel, que entre la curiosa fauna cavernícola se hi trovan també 

 moluschs propis d'aquets llochs, vaig interessar à diferents de mos 

 amichs, aymants de tals exploracions, pera que examinessin ab 

 detenció las covas que visitessin pera veurer si logravam trovar 

 també algun nou molusch que contribuhís à aumentar la fauna ca- 

 vernícola catalana. No vaig haver d'esperar molt, ja que mon 

 amich en Albert Santamaría al cap de poch temps m'entregà un 

 exemplar à.' Hèlix que es lo que motiva las presents ratllas. Fou 

 trovat en una cova situada à una hora vers l'E. del poble d'Arbós 

 y à una fondària de uns quinze metres de la boca y en lloch ahont 

 no hi penetrava la claror de l'exterior. Estava en la punta d'una 



