INSTITUCIÓ Catalana. d'Historia Natural 59 



tots los ordres de la vida se notava un desitj, una ànsia de trevall y 

 d' estudi, pera contribuir al desvetllament intensiu de Catalunya. 

 Fou aleshores que '1 nom de 'n Font y Sagué, 1' intrépit semina- 

 rista, corria de boca en boca, com 1' apòstol d' una ciència nova, 

 d' una ciència que escorcollava devali la terra, que furgava per les 

 coves y avenchs pera buscar les arrels, les causes de molts fenò- 

 mens que en la superfície 's succeheixen y que en aquells llocbs 

 pregons trovan sa adequada explicació. 



Fou aleshores quan un petit grupu d' estudiants aficionats à 

 r historia natural celebravam freqüents conciliàbuls en los claus- 

 tres anònims de nostra Universitat, en los moments escassos en que 

 les lluites polítiques y 'Is nostres estudis particulars ens deixaven 

 lliures. En ells concebirem la nostra estimada Institució entre som- 

 nis d' alegre jovenesa y entussiasmes caldament patriòtichs. En 

 ells parlavam de si fóra possible agrupar à tots los naturalistas ca- 

 talans en una societat ensemps científica y patriòtica, y al parlar 

 d' això sempre 'ns venia als Ilabis el nom de 'n Font y Sagué com 

 el d' un guió que podria portarnos al castell dels nostres insomnis; 

 mes cap de nosaltres el coneixia y el veyam tan anomenat, tan alt 

 sobre nosaltres que 'ns temíam quant menys un benèvol despreci 

 d' un home que, tan jove^ feya ja tant soroll com artista, com à ca- 

 talanista y com à savi! 



Mes res d' això passà... Fundàrem sols l' Institució, y al poch 

 temps r amich Narcís Serifíà, avuy distingit enginyer, vingué un 

 jorn à trovarme y em digué que n Font y Sagué estava enterat 

 del nostres propòsits vers 1' Historia Natural de Catalunya y que 

 ens volia conèixer, y em pregava que anés aquella tarde al Se- 

 minari. 



Ja podeu suposar ab quant de goig vaig anarhi, y quan als 

 pochs minuts aparegué en lo vestíbul ab los brassos oberts, alt son 

 ample front, sos ulls vius y parladors, y cridantme «(Hola, company 

 Maluquer!» me semblava que tota la vida ens haviam conegut. Me 

 feu explicar mos projectes; «jo vull ser dels vostres», digué, y des- 

 de aleshores ens uní una franca y Ileal amistat y arrivà à ésser 

 pera mi com un germà gran, y fou un conseller y un amich que 

 devia presidir en avant els actes més importants de la meva vida! 



Ell fou qui benehí mon matrimoni, y en 1' hermosíssim sermó 

 que 'ns endreçà hi vessà tota sa amistat, tota sa tendresa, tot son 

 entussiasme, y també tota sa eloqüència^ que era maravellosa, 



