60 Institució Catalana. d'Historia Natural 



quan deixava parlar al cor!... Ell batejà mos fills... y jo esperava 

 que fora ell qui, quan Nostre Senyor me cridés, m' ajudaria à pre- 

 parar ma darrera y eternal excursió y llensaría el primer most de 

 terra sagrada sobre ma tomba! 



Mes Deu ho disposà d' altre manera, y acotant lo cap à Sos alts 

 designis, ens resta plorar y preg-ar pe'l amich estimat y perdut per 

 sempre més!... 



L' Institució sofreix ab la mort de Mossèn Font una pèrdua ve- 

 rciment irreparable. Tots sabeu ab quin entussiasme posaba sem- 

 pre à contribució sa gran voluntat en vers 1' Institució y quant 

 treballà en la mateixa y per la mateixa, no sols desde la presidèn- 

 cia, sinó com à simple soci. 



Dotat d' un clar talent, voluntat fermíssima y alada imaginació 

 y un caràcter alegre, à ses virtuts com à sacerdot y com à ciutadà 

 unia un esperit ampli, lliberal y tolerant que '1 feya estimar fins 

 per sos adversaris en relligió, ciència ó política; naturalista sencer 

 y apassionat, encar que dedicat especialment à la geologia, havia 

 portat sa activitat y sos estudis à les altres branques de 1' Historia 

 Natural, y jo '1 recordo en una excursió que férem tots dos al Mont- 

 seny, hont no pogué recuUir cap mineral ni roca nova ó molt inte- 

 ressant, véurel córrer lleuger en persecució dels insectes y quedar- 

 se extassiat al mitj d' un planell cubert de grans mates de Cisfus 

 monspeliensis en flor, exclamant dirigintse al Creador de tanta 

 maravella: «/O/i, Senyor, qudn admirables son les obres de Vostres 

 mans divines!-» 



Ell fou també 1' ànima de la Junta Municipal de Ciències Natu- 

 rals, en la que logrà la creació del Museu Petrogràfich, la reorga- 

 nisació del Museu Martorell, y hauria arribat à convertir en un 

 jardí zoológich el nostre Park, jardí fantàstich somiat en sa ima- 

 ginació, hont al costat dels exemplars vivents actuals, poguéssim 

 contemplar reproduhits los seus congéners avantpassats, vivents 

 en les primeres edats de la terra. 



Malhauradament la sobtada mort de nostre anyorat mestre y 

 amich ha tirat per terra tots aquestos bells projectes y 'm temo que 

 haurem de contemplar ab dolor com se va perdent la seva obra si 

 tots los que fórem sos deixebles y amichs no procurem unirnos es- 

 tretament pera continuaria. 



Avuy, al honrar la Institució sa benhaurada memòria y al po- 

 sar lo seu retrato en nostre salo de sessions cumplim un deute de gra- 



