Institució Catalana d'Histouia Natural 65 



alguna ocasió li valgaeren premi del Consistori dels Joclis Florals. 



Mes no solsament era 1' art literari el qui endolsava la seva exis- 

 tència^ sinó que sentia especial predilecció per l'art plàstich, donant 

 espontàniament à n' els seus condeixebles, quan encara era semina- 

 rista, explicacions dels coneixements arqueológichs que ell possehía. 



Y tant s' arriba à enamorar del art^ que absorbeix son pensa- 

 ment fins anant pe' Is carrers de nostra ciutat, ahont aquesta forsa 

 emotiva el porta à estudiar les gàrgoles de llurs edificis, sent el 

 fruit d' aquestes investigacions artístiques la publicació de Les 

 gàrgoles d Barcelona. 



No debía tampoch abandonar aquesta idea tot anant d' excur- 

 sió pe 'Is afores, per quant dona à llum un follet titolat: Estudi so- 

 bre les creus de pedra, y més tart, sempre fidel à n' aquestesaflcions, 

 publica les Notes arqueològiques, Lo Palau episcopal de Barcelona 

 y El Castell de Recasens. 



La seva activitat fou portentosa, tant portentosa com la bondat 

 del sèu cor, quina caritat inmensa el feya preocupar de la sort dels 

 desgraciats. jBè'ns ho diuhen prou les llàgrimes de les pobretes 

 assilades de la Casa de Misericòrdia, d' ahont n' era zelós adminis- 

 trador! Al abandonarnos Mossèn Font per sempre més el dia 19 del 

 prop passat Abril perderen el pare carinyós que les icochortava en 

 llur desgracia. 



Aquet es 1' home sabi y virtuós que sabent revestir tots els seus 

 actes d' una simplicitat admirable 's feya acreedor de totes les vo- 

 luntats. Catalunya li deu molt: la fundació de 1' Institut de cul- 

 tura y biblioteca popular pera la dona n' es, ademés de lo ja des- 

 crit, una bona prova, y no solsament treballà per nostra terra en 

 1' ordre intern popularisant la Geologia y demés branques del sa- 

 ber à que 's dedicà, sinó que també fora d' ella en la reunió que 

 tingué en 1907 la Societat Geològica de Fransa posà '1 nom de la 

 seva pàtria en un lloch molt enlairat. 



iPloremlo, ja que jamay tornarem à sentir la seva veu entre 

 nosaltres! Però fem quelcom més que plorar: treballem per assolir 

 els ideals que ell perseguia, seguim ses petjades, fem que fructifiqui 

 la llavor per ell sembrada y aconhortemnos pensant que atestigua- 

 ràn el pas per aquesta terra d' un home de gran valia, ademés de 

 ses obres, 1' inesborrable recort que guardarem d' ell els socis de 

 aquesta Institució, à la que pertenesqué ab tota sa ànima y ab tot 

 son saber y de la que en fou son incomparable presideni. 



31 de Maig de 1910. He dit. 



