lo Institució Catalana d'Historia Natural 



ó negres en sa punta y qualques vegades completament fosques. 

 (Làm. IIII, fig. 4). 



Maxiles y palpes. — Son sempre vellosos, aquestos derrers te- 

 nen llampí llur derrer article qu' es metàlich ó fosch fins en aque- 

 lles que el reste es clar. 



Front. — Es més ó menys vellós, molt sovint estriat longitudi- 

 nalment ó arrugat, presentant à voltes, junt als ulls, unes fosetes 

 més ó menys overtes. 



Galte. — Amb estríes longitudinals y paraleles. 



Antenes. — Llargas y fines ; lo primer article es més groxut que 

 els altres ; els 4 primers més ó menys vellosos, en la següent dispo- 

 sició : el primer presenta sempre en son estreni superior algunes 

 fosetes y pels llarchs, el segon es sempre llampí, el tercer y cuart 

 amb alguns pels, no pas gaires. (Lam. II, fig. 5). 



A vegades el primer presente d mes dels dits pels, altra pelositat, 

 denominantlos allevors vellosos. Els derrers articles no son metàlics, 

 estant recoverts de pelussa fina y espessa. 



Els palpes tenen quatre articles distints, essent els llavials més 

 llarchs c]ue 'Is maxilars : els dos primers articles d' aquestos derrers 

 son molt curts, el tercer cilíndrich y el derrer es més llarch que 'Is 

 altres y lleugerament engruxit cap à son extrem. 



Els palpes llavials tenen el primer article curt, el segon llarch y 

 '1 derrer més curt que '1 primer y segon. 



El cap pot ésser més ó menys pilós, podentse presentar aquesta 

 ornamentación irregular y regular; la primera presenta vellositats 

 al front, vértice, etc, la segona consisteix, en nostra terra ó bé en 

 pels divergents à la base de les antenes (C lunulata Fab.) ó en una 

 corona post ocular, formada per una nota de pels blanchs (C. fle- 

 xuosa). (Lam. II, fig. 6) (Lam. II, fig. 7). 



Pronotum. — Es molt més estret que 'Is élitres, trapecial, carrat, 

 rectangular ó transvers, ó bé cordi forme, y algunes vegades cónich, 

 ó sia mes ample en la base que junt al cap. 



Presenta dos solchs transversos, un junt à la base y altre junt al 

 coll y un altre longitudinal, quedant la superficie dividida en quatre 

 regions : coll, base y dos lòbuls. (Lam. II, fig. 8). 



La separació del pronotum de les episternes es molt marcada, 

 essent aquestes més ó menys arrugades ó estriades convergentment 

 cap els trocanters. 



Mesotorax. — Presenta en les parts laterals un solch profond, en 



