40 Institució Catalana d'Historia Natural 



arrel del ala, formant una ratlla blava que la atravessa en sa meitat. 

 Les ales superiors estan cobertes del mateix color. 



ab. Arcuata, Weym. 



(Revers de les ales anteriors ab la segona taca basilar confluent 

 ab la última de les antemarginals, formant una taca arquejada). 



Aquesta aberració se troba molt més freqüent en les femelles; 

 varis exemplars cassats à Santa Coloma de Gramanet, en 1' estiu 

 de 1909; St. Pere de Vilamajor, Agost, 1910. 



var. (et ab.) Celina, Aust. ; Obth.; Ruhl; Rbl. ; et Rghfr. 



(Anvers de les ales inferiors ab una sèrie de punts marginals 

 negres). 



Forma pròpia del Mitg-día y Orient d' Europa; Nort d' Àfrica 

 y Canarias. A Catalunya està representada tipicament, si be escassa, 

 volant ab el tipo. Sta. Coloma de Gramanet y St. Pere de Vilamajor, 

 Agost, 1910. 



Amandus {-do), Schn. ; Hb. ; Hbst. 

 Icarius, Esp. ; O. ; Dup. ; B. 

 ab. Argentea, Lampa (blau-platejada). 



Una femella, cassada al Montseny, sobre la vall de Sta. Fe, camí 

 del turó del Home, 12-VII-07 (F. Ferrer y Vert). 



Hylas, Esp. 



Dorylas, Hb. ; O. ; Dup. ; B. ; HS. 



ab. Argester, Berg. 



Thetis, Esp. . 



Golgus, Hb. (ab. petita). 



Cuní y Martorell, cat. 47. 



Maig — Agost 



Cuní, en son catàlech, cita '1 tipo Hylas, Esp.; no obstant, cre- 

 yem que tal denominació, fou donada equivocadament, tant, que en 

 ses notes inèdites se refereix à Hylas var. Nivescens, Kef., citant, 

 més detalladament, les mateixes localitats de la montanya de Mont- 

 serrat que transcrigué en sa publicació. D' altre part, el tipo 1' ha- 

 vem cassat en la regió Pyrinenca ; St. Vicents de Rús, en les valls 

 superiors del Llobregat, io-Vin-07 ; Banys de St. Vicents, Seu de 

 Urgell, Vni-07 (S. Maluquer). 



