26 Institució Catalana d' Historia Natural. 



Vall de Núria 



A mitg dia arribarem a la Vall. Aquesta ens oferí un aspecte ben 

 particular i contrastant amb el paisatge fins ara engorjat i abrupte. 

 La vall s'obre ample i vorejada de suaus pendents covertes de verda 

 gleva. En la part inferior i han alguns aigua-molls, la part alta se di- 

 videix en tres depressions que donen pas a les deus d'aigua que la 

 crehuen en tota sa extensió, originant el riu de Núria. Després de 

 passar un petit pont que dona entrada a la Vall, se veyen volar amb 

 abundor VArgynnis pales Schiff., que més endevant comprobarem 

 era una de les espècies dominants, recullirem també magnífics exem.- 

 plars de la Vanessa urticae L. 



Després de dos dies de recórrer la Vall poguérem formar-nos con- 

 cepte dels lepidòpters que hi romanien en aquella època. El nombre 

 de espècies era reduit, en cambi aquestes a més de pertànyer a una 

 fauna de altituts superiors, moltes d'elles se'ns oferien per primera 

 vegada, resultant no citades encara en nostra regió. 



Dels papilionits, sols vegerem un mascle del Parnassius apollo 

 var. pyrenaicus Harc, parat sobre una mata de acónit, per raó de la 

 altitut és molt escàs en la Vall. Del P. mnemosyne L., no en vege- 

 rem cap rastre, creiem deu trovar-se en els cims que dominen la vall. 



Els Pierits estaven representats per Pieris rapae L., que es 

 remonta fins a 2.500 metres, resultant exacte amb la forma típica de 

 la plana, la Colias croceus Fourc. volaba amb la anterior, els exem- 

 plars són molt grans i de una coloració magnífica; VArgynnis pales 

 Schiff. i sa forma isis Hb. i la Vanessa urticae L., foren les úniques 

 Nimfalides que vegerem, en cambi la primera es un dels lepidòpters 

 més característics deia vall. El genre Erebia estava ben representat, 

 són les espècies pròpies de la regió. La Erebia epiphron Kn. var. 

 pyrenaica, H. S. se trova vorejant tota la vall, més freqüent en vers 

 Finestrelles. E. lefebverei Dup, var. intermèdia Obthr., un exemplar 

 recullit prop del bosquet de la Mare de Deu, freqüenta els llocs elevats, 

 sol parar-se en els munts de roques i tarteres dels prats superiors, te un 

 vol sostingut i es difícil de agafar per son caràcter esquerp. E. stygne 

 O., un exemplar cassat en la vall, se trova més freqüent en els corriols 

 del Salt del Sastre, per la reducció de la franja bruna pertanyen a la 

 forma pyrenaica Stgr., presentant una fascies ben distinta de Stygne 

 O. del nostre Montseny. E. tyndarus Esp. var. dromusH. S., nn 

 dels lepidòpters més abundants de la vall, la majoria dels exemplars 



