56 Institució CaTaLana d'Historia Natur»!. 



Sembla ésser un fet indiscutible lo de la separació de les matèries 

 albuminoses i altres, que constituexen la sava, restant l'aigua aillada; 

 la que arribada a n'el seu punt crític, vençuda la resistència que po- 

 gués oferir per a conseguir-ho, la protecció o abric dels teixits dins 

 dels quals se trova. es glassa tant perfectament com pot esdevenir 

 en qualsevol recipient dintre d'una habitació. La separació dita ens 

 pot explicar també la congelació a troços, deguda a n'els espais 

 ocupats per la aglomeració dels altres components de la sava plegat 

 amb els compostos albuminosos. Ho comproba un experiment citat 

 per el gran mestre de fisiologia vegetal en W. Detmer (1). Un troç 

 de remolatxa roja de cualques cms. de gruix, col•locada al demunt 

 d'una placa de vidre i coberta amb un cristal•lisador, se subjecta a la 

 congelació; una volta obtinguda aquesta complertament, s'observa 

 que son interior està plé de cristalls de glàs del tot transparents; gens 

 en participan del colorant roig de la planta; proba palesa de que tan 

 sols l'aigua s'es glassada. La observació microscòpica ens demostrà 

 aixís mateix la separació prèvia dels materials que integran la sava, 

 dels cristallets de glàs formats. En conseqüència no cal cap mena de 

 dubte en donar una resposta afirmativa a la qüestió proposada al 

 comensament d'aquesta nota. 



Les plantes en que troví cristalls de glàs foren: escarola {Cichorium 

 endívia), ensiam (Lactuca sativa L.), llacsò (Sonchus oleraceus L), 

 rabanissa blanca (Diplotaxis erucoides DC), sarronets {Capsella 

 bursa-pastoris L.), bleda {Beta vulgaris L.), col verda (Brassica 

 o/erccea L.), bròquil (id., var.: botritis), coliflor (id., var.: cauli- 

 flora), plàtano d'Amèrica {Musa paradisíaca L.), i varies crasulà- 

 cees i géraniàcees conreuades. 



Derrerament férem observar que dit jorn la mínima va ésser se- 

 gons indicacions del termòmetre registrador Richard— 2'5, i en lo 

 d'observació directa (d'argent viu)— 3'7, com consta en les fulles 

 meteorològiques del Col•legi. 



P. JOAQUÍM M.^ DE BaRNOLA, S. J. 



Sarrià, Janer de 1914. 



(1) «Das kleine pflanzenphysiologische Praktikum.» p. 72. 



