Institució CataLaNa d'Historia Natural g7 



sers de la respectiva sèrie, el número dels cultivadors seria molt més 

 reduit encara. 



»Ademés, quan se tracta de inventariar i conèixer les plantes que 

 constitueixen la nostra Flora, treball molt superior a la vida d'un 

 home, es just i necessari utilisar els materials acumulats pels nostres 

 abnegats predecessors, i creiem que és més útil anar-los aumentant i 

 depurant que no cap-girar-los i ordenar-los de cap i de nou, moguts 

 per conírovertibles ventatges. 



» Quant la Flora de Catalunya sigui totalment coneguda, per a 

 lo qual caldrà el concurs d'algunes generacions encara, aleshores 

 serà arrivada la ocasió de empendre amb més coneixement i oportu- 

 nitat que avui un treball de agrupació racional, fundat en un seriós 

 estudi de lo nostre i en harmonia, si es possible, amb el criteri unànim 

 dels botànics. 



» No deurà pas ser tan dolent aquest mètode — que l'articulista, 

 portat pels seus eníussiasmes de novetats, califica de antigalla 

 fitogrdfica — quant amb ell acaben de publicar-se les monumentals 

 flores de Coste i de Rouy, i d'altres de mèrit ben remarcable. 



«Finalment, devots admiradors com son del nostre insigne mestre, 

 l'eximi botànic Ciprià Costa, de gloriosa memòria, havem volgut 

 seguir fidelment les seves petjades, per a que a cada moment se pu- 

 gui apreciar el procés que a Catalunya han tingut els estudis fito- 

 gràfics». 



Tercera: també's veurà en el propi pròlec i pot deduir-se ja de la 

 geografia botànica, que havem aprofitat amb tota cura els treballs 

 dels nostres il•lustres predecessors, els quals no són per desgracia ni 

 tants ni tan valiosos com creu l'articulista; a no ser que's prengui 

 també per tals les produccions de botanòfils o amateurs, i ad-huc les 

 cites d'algun botànic que han merescut ben poca confiansa. Atenent- 

 nos al esposat criteri, sí que havem omitit deliberadament les indica- 

 cions d'algunes plantes; de la mateixa manera que l'any 1904 vàrem 

 espurgar la Flórula Montserratina d'unes trescentes espècies que 

 graciosament li atribuïen diferents botànics, a canvi de les que, 

 essent-hi, no van sapiguer veure-hi. 



Podrà aixís i tot succeir molt bé que, a pesar del nostre bon desitg 

 i afany, s'hagi escapat alguna espècie, i haurem d'agrahír moltíssim 

 que se'ns fassi notar la omissió; puix com no volem pas escriure una 

 obra merament personal sinó eminentment patriòtica, lluny de defugir 

 tota intervenció, solicitém el concurs de tots els que verdaderament 

 estimem la terra catalana. 



