120 Institució Catalan*. d'Historia Natural 



curiositat, que com anomalia de forma digna d'estudi més seriós. 

 Prò fixant-nos en els pocs raims encara no aventats de l'arbre per la 

 tramontana, poguérem observar que totes o gaire bé totes les sàma- 

 res terminals eren trialades, o parlant amb més propietat i exac- 

 titut científica, eren sàmares triples o trisàmares. Aquesta obser- 

 vació'ns determinà a sovintejar les visites a dos peus grans de 

 «Blada» que tenim en el parc del Col•legi, Amb curiosa coincidència 

 s'escaigué que per aquell temps, Janer de 1912, rebíem un número del 

 «Butlletín de Géographie Botanique», el 266 de la 4/^ sèrie, com a 

 invitació per a ingressar a r«Academie Internationale de Botanique», 

 en qual pàgina 297 llegíem el següent títol, a les hores força sugestíu 

 per a nosaltres, com se pot pensar: «L'Acer campestre, a fruit 

 triailé». Era una curta comunicació del Secretari perpètuu de la 

 susdita Societat, el ben conegut botànic Mgr. Heribert Leveillé, 

 fent conèixer la trovalla de VAcer campestre, L., «Uró», amb els 

 fruits trialats, per M. L. Lambert, instruït mestre, a Raymond (Cher). 

 Pensa el comunicant que's podria fixar mitjantsant lo conreu el caràc- 

 ter accidental dels fruits trialats. No'ns ficarem pas a discutir-ho, car 

 no té cap interès particular aital mutació. Rès afegirem tampoc de les 

 fantàstiques il•lusions que indica, sobre que aleshores dit fruit ja no 

 fora més una sàmara, i que consegüentment se tractaria d'un nou 

 gènre, i àdhuc d'una nova família, parenta de les Sapinddces. 

 Doncs en derrer resultat el mateix Leveillé fineix la comunicació amb 

 la conclusió de que's tracta d'un fenomen accidental i que VAcer res- 

 tarà lo mateix d'avans; cosa pot ésser menys pomposa, prò més cien- 

 tífica. 



Ens permetrem amb tot i això fer qualques observacions, a fi de 

 il•lustrar un xic aquesta nota; observacions que puguin tal volta apro- 

 fitar-se per a estudis ulteriors, als que serveixi de base. El sol fet de 

 que una sàmara tingui més d'una expansió membranosa, sigui 

 qualsevulga la forma amb que's presenti, rès li treu d'ésser un aqueni 

 amb tal modificació, i per tant no pert ni mica l'essencía de sàmara. 

 Aixís en Vom (Ulmus campestris, Sm.), ben mirat són dugués les 

 expansions que volten el fruit, i semblantment trovaríem altres 

 exemples. Hi ha més, a judicar per el modo característic de presentar- 

 se les sàmares en el gènre Acer, això és, simples, però reunint-se 

 dos carpels normalment, sense vera soldadura, car cada espansió 

 acompanya a un sol fruit; no tenim per del tot exacta la calificació de 

 «fruit triailé» donat per en H. Leveillé (amb tot i el respecte que'ns 

 mereix l'il "lustre botànic francèvS), si no és que efectivament cada 



